ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/103/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні статусу ветерана органів внутрішніх справ у видачі посвідчення ветерана внутрішніх справ ОСОБА_1 .
Скасування відмови Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України у ненаданні статусу ветерана внутрішніх справ і у невидачі посвідчення ветерана органів внутрішніх справ, оформленої листом від 25.11.2025 року №49368/51-2025, ОСОБА_1 .
Зобов`язання Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України надати статус ветерана органів внутрішніх справ і видати посвідчення ветерана органів внутрішніх справ ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до ст.5 Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" позивач набув право на присвоєння звання "Ветеран органів внутрішніх справ України", так як його вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 26 років 00 місяців 04 днів, а у пільговому обчислені складає 29 років 02 місяці 08 днів. Проте, відповідачами йому відмовлено у встановленні статусу ветерана органів внутрішніх справ, посилаючись на те, що вислуга військової служби та служби в органах внутрішніх справ на день його звільнення становить 23 роки 06 місяців 04 дні.
За наведених обставин вважає, що оскаржуване рішення відповідача про відмову в отриманні статусу "Ветеран органів внутрішніх справ" є незаконним та таким, що порушує його законні права та інтереси.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що з питання зарахування до вислуги років часу вимушеного прогулу позивач звертався до Волинського окружного адміністративного суду, яким УМВС України у Волинській області було зобов`язано зарахувати до вислуги років позивача періоди вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021 (рішення від 12.12.2022 у справі №140/5560/22) та з 24.11.2021 по 06.03.2023 (рішення від 09.04.2024 у справі №140/1467/24).
Разом з тим, зарахована УМВС України у Волинській області на виконання рішення суду тривалість вислуги років не передбачає фактичного її несення позивачем (безпосереднє виконання посадових обов`язків) у період з 06.11.2015 по 23.11.2021 та з 24.11.2021 по 06.03.2023. 
Водночас, зазначає, що за рішеннями Волинського окружного адміністративного суду у справах №140/5560/22 та №140/1467/24 не було зобов`язано зарахувати періоди вимушеного прогулу, як бездоганну служби позивача в органах внутрішніх справ. 
Відтак, періоди вимушеного прогулу ОСОБА_1 , зараховані судом до вислуги років, не можуть автоматично вважатися, як бездоганна служба в ОВС, відповідно, позивач не має достатньої вислуги років для надання йому статусу «Ветеран органів внутрішніх справ» та видачі відповідного посвідчення, тому документи позивача були повернуті Відділом координації пенсійних питань МВС України без виконання.
У відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ.
Як випливає із записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та послужного списку позивача, наказом УМВС України у Волинській області від 05.11.2015 №322 о/с “По особовому складу” згідно із пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 №580-VIII та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 63 “з”. 
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 у справі №803/3850/15 (№876/730/16) за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Ліквідаційної комісії при УМВС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 у справі №803/3850/15 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ по УМВС України у Волинській області за №322о/с від 05.11.2015 про звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 – інспектора патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Згідно із наказом УМВС України у Волинській області від 30.05.2016 №7 о/с “Про внесення змін до наказів УМВС України в області” скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 05.11.2015 №322 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015 та згідно із пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону №580-VIII, відповідно до Положення №114 звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 63 “з” (через скорочення штатів) прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 у справі №803/922/16 за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області, ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, Любомльського РВ УМВС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 30.05.2016 №7 о/с “Про внесення змін до наказів УМВС України в області” в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015.
Відповідно до наказу УМВС України у Волинській області від 16.09.2016 №12 о/с “По особовому складу” скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 30.05.2016 №7 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015 та згідно із пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону № 580-VIII, відповідно до Положення № 114 звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 63 “з” (через скорочення штатів) прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі №803/1508/16 визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 16.09.2016 №12 о/с “По особовому складу” в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, стягнуто з УМВС України у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 06.06.2019 в сумі 88957,08 грн.
Наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області №1 о/с від 21.06.2019 “По особовому складу” скасовано наказ УМВС України у Волинській області №12 о/с від 16.09.2016 в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , поновлено на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу із 06.11.2015 прапорщика міліції ОСОБА_1 .
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі №140/2988/19 визнано протиправним та скасовано наказ УМВС у Волинській області № 2 о/с “По особовому складу” від 02.09.2019 в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу із 03.09.2019, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського РВ УМВС України у Волинській області із 04.09.2019, стягнуто із УМВС України у Волинській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із 04.09.2019 по 17.12.2019 у сумі 6877,58 грн.
Зазначене рішення суду виконане у спосіб прийняття наказу УМВС України у Волинській області від 21.06.2019 №1 о/с, яким: скасовано наказ УМВС в області від 16.09.2016 №12 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 63 “з” (через скорочення штатів) Положення № 114 інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу прапорщика міліції ОСОБА_1 , поновлено позивача на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу.
В подальшому, наказом голови Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 02.09.2019 № 2 о/с “По особовому складу” прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу звільнено за пунктом 63 “з” (через скорочення штатів) із 03.09.2019, та вказаний наказ також було оскаржено в судовому порядку.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 у справі №140/2651/21 за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії в задоволенні позову відмовлено.
Разом з тим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 у справі №140/2651/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 24.02.2021 № 3 o/c в частині повторного звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 з посади інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу відповідно до пункту 63 “з” Положення №114 з 24.02.2021, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського РВ УМВС України у Волинській області із 25.02.2021.
Наказом УМВС України у Волинській області від 24.11.2021 № 7 о/с “По особовому складу”, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №140/2651/21, поновлено прапорщика міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу, з 25.02.2021. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №140/5560/22, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії - відповідача УМВС України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до вислуги років позивача ОСОБА_1 період вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021 та зобов`язано відповідача зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021.
Наказом Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області №2 о/с від 14.03.2023 “По особовому складу”, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №140/5560/22, зараховано до вислуги років прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомильського районного відділу, період вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021 (а.с.68). 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №140/1467/24 визнано протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до вислуги років ОСОБА_1 періоду проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023. Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023 із внесенням відповідних записів до його трудової книжки. 
Наказом заступника Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області №2 о/с від 31.07.2024 “По особовому складу”, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №140/1467/24, зараховано до вислуги років прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу, період проходження служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023. Вислуга років станом на 06.03.2023 складає: в календарному обчисленні 26 років 00 місяців 04 дні (а.с.53).
06.11.2025 позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській, Волинській ТА Житомирській областях із заявою в якій просив, підготувати та подати шляхом направлення до відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України документи для вирішення питання про надання позивачеві статусу ветерана органів внутрішніх справ та видачу відповідного посвідчення і нагрудного знаку.
Крім того, 06.11.2025 позивач звернувся безпосередньо до відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України із заявою для вирішення питання про надання позивачеві статусу ветерана органів внутрішніх справ та видачу відповідного посвідчення і нагрудного знаку.
19.12.2025 позивачем отримано лист відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.205 №49368/51-2025, в якому позивача повідомлено, що вислуга на день звільнення останнього складала у календарному обчисленні - 18 років 08 місяців 01 день, що становить менше 25 календарних років, відтак відсутні підстави для направлення документів до Департаменту персоналу МВС України для встановлення статусу ветерана органів внутрішніх справ (а.с.12-13).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.5 Закону України від 24.03.1998 №203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (далі - Закон №203/98-ВР) ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:
які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД;
особи з інвалідністюта II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше.
З наявного в матеріалах справи наказу УМВС України у Волинській області від 31.07.2024 №2/ос “По особовому складу” вислуга років станом на 06 березня 2023 року складає в календарному обчисленні 26 років 00 місяців 04 дні.
Отже, позивач має більше 25 років вислуги.
Відповідно до ст.10 Закону №203/98-ВР ветеранам військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.
Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2002 року №742 (далі - Постанова №742) затверджено зразки та описи посвідчення і нагрудного знаку «Ветеран органів внутрішніх справ», що додаються.
Також, поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1601 (далі Порядок №1601), на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ", визначивши, що Міністерство внутрішніх справ є замовником виготовлення бланків посвідчень і нагрудних знаків "Ветеран органів внутрішніх справ" (п.3 Постанови №742).
Згідно 3 пунктом 3 Порядку №1601 підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів:
наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку - для осіб, зазначених у пункті 1 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ( 203/98-ВР );
наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій - для осіб, зазначених у пункті 2 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ;
наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, - для осіб, зазначених у пункті 3 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ( 203/98-ВР );
посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Збройних Сил СРСР" за законодавством колишнього Союзу РСР - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ( 203/98-ВР );
наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку - для осіб, зазначених у пункті 5 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ( 203/98-ВР ).
Позивач звертаючись заявою до відповідачів для отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону №203/98-ВР додав до неї необхідний перелік документів.
Отже, вказаних вище вимог позивач дотримався.
Згідно з підп. 32-1 п.4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 №878 МВС відповідно до покладених на нього завдань: утворює комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, організовує її роботу та видає відповідні документи працівникам МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, а також колишнім працівникам органів внутрішніх справ.
Організація роботи з оформлення документів для надання відповідного статусу визначена Інструкцією про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №760 від 17.09.2018 (далі - Інструкція).
Згідно з п.1 розділу ІV Інструкції підставою для видачі посвідчень учасника бойових дій і нагрудних знаків є рішення:
комісій з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, утворених відповідно до чинного законодавства;
міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Міністерством у справах ветеранів України в разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.
Відповідно до п.3 розділу ІV Інструкції після прийняття рішень комісій з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, утворених у МВС, ЦОВВ, Національній гвардії України, посвідчення учасника бойових дій, нагрудні знаки, листи талонів видаються:
у МВС - підрозділом персоналу (кадрового забезпечення) МВС;
у Національній поліції України (далі - НПУ) - підрозділами кадрового забезпечення центрального органу управління НПУ та територіальних органів НПУ за місцем проходження служби (роботи). Керівникам територіальних (міжрегіональних) органів поліції, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління НПУ, посвідчення учасника бойових дій, нагрудні знаки, листи талонів видаються кадровим підрозділом центрального органу управління НПУ;
у ДСНС - підрозділом персоналу апарату ДСНС;
у Держприкордонслужбі - кадровим підрозділом Адміністрації Держприкордонслужби, кадровими підрозділами територіальних органів Держприкордонслужби за місцем проходження служби (роботи);
у Національній гвардії України - кадровим підрозділом Головного управління Національної гвардії України (далі - ГУ НГУ).
Отже, питання щодо встановлення статусу ветерана органів внутрішніх справ та видачі відповідних посвідчень розглядаються відповідною комісією та за результатами розгляду відповідного пакету документів приймається рішення.
Належних, достовірних та допустимих доказів виконання зазначеного обов`язку відповідач не надав, оскільки лист відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.205 №49368/51-2025 не являється за своєю правовою природою таким рішенням.
Врахувавши вказані вище норми законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що доводи відповідача щодо відсутності належної вислуги років у позивача для надання вказаного вище статусу та видачі посвідчення не обгрунтовані.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням меж, порядку, способу та строку, визначеного законодавством.
Вказані вище нормативно-правові акти не передбачають повноваження відповідача повернути документи особи без розгляду. Отже, у спірних правовідносинах відповідач діяв без дотримання встановленого законом порядку та меж наданих повноважень.
Відповідач після отримання необхідного пакету документів та надходження заяви позивача щодо встановлення вказаного вище статусу зобов`язаний невідкладно прийняти відповідне рішення - акт владно-розпорядчого характеру, чого у спірних правовідносинах не встановлено.
Оскільки лист відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.205 №49368/51-2025 про повернення без виконання заяви позивача та доданих документів не є актом владно-розпорядчого характеру, відсутні підстави для його скасування. Натомість він свідчить про вчинення бездіяльності, що не відповідає вимогам закону. 
Встановлені обставини та згаданий вище лист відповідача доводять, що відповідач не здійснив аналізу отриманого пакету документів щодо позивача. Пояснення відповідача листом щодо відсутності підстав для встановлення позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справ не узгоджуються зі вказаними вище передбаченими законом підставами та способом дій такого суб`єкта владних повноважень щодо обов`язку винести акт владно-управлінського характеру (рішення).
Зважаючи, що заявлене позивачем право порушене, суд дійшов висновку, що належним способом його відновлення є визнання протиправними дій щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу ветерана органів внутрішніх справ та у видачі посвідчення ветерана внутрішніх справ; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання статусу ветерана органів внутрішніх справ і видачі посвідчення ветерана органів внутрішніх справ, з урахуванням висновків суду у цій справі.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Крім цього, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України”, заява №4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу ветерана органів внутрішніх справ та у видачі посвідчення ветерана внутрішніх справ.
Зобов`язати Відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання статусу ветерана органів внутрішніх справ і видачі посвідчення ветерана органів внутрішніх справ, з урахуванням висновків суду у цій справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України (01601, місто Київ, вулиця Богомольця, 10, код ЄДРПОУ 00032684).

Суддя Ю.Ю. Сорока