Справа №639/8599/24
Провадження №2/639/180/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – Рубіжного С.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чубенко О.С.,
позивача – ОСОБА_1 
представника позивача – Саніна А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Харкова, в особі Харківської міської ради про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Саніним А.О. до відповідача Територіальної громади м. Харкова, в особі Харківської міської ради про припинення права спільної часткової власності територіальної громади м. Харкова, в особі Харківської міської ради на 5/100 частки у житловому будинку літ. «А-1», літ. «Б-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за нею право власності на 5/100 частки у житловому будинку літ. «А-1», літ. «Б-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Стягнути на користь територіальної громади м. Харкова, в особі Харківської міської ради грошову компенсацію вартості 5/100 частки у житловому будинку літ. «А-1», літ. «Б-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 72 000,00 грн. (сімдесят дві тисячі гривень), шляхом перерахування коштів, які були внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Державної казначейської служби України м. Києва на ім`я отримувача ТУ ДСА України в Харківській області, відповідно до платіжної інструкції №КМР1-6888-Н735-2Т88 від 20.12.2024 року.
В обгрунтовування позову зазначає, що 19.08.2024 року між ОСОБА_1 (покупцем) та ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 (продавцем), було укладено договір купівлі-продажу 47/100 частки у праві спільної часткової власності вищезазначеного домоволодіння, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслак Н.В. та зареєстровано у реєстрі за №2087. 
Окрім цього, 19.08.2024 року між ОСОБА_1 (покупцем) та ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 (продавцем), було укладено договір купівліпродажу 48/100 частки у праві спільної часткової власності вищезазначеного домоволодіння, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслак Н.В. та зареєстровано у реєстрі за №2090. 
За результатами укладених договорів купівлі-продажу, ОСОБА_1 стала власницею 95/100 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок літ. «А-1» та літ. «Б-1», з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №392598550 від 28.08.2024 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №391488560 від 19.08.2024 року, співвласником даного житлового будинку є територіальна громада м. Харкова, за якою, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.1998 року по справі №2-2317, визнано 5/100 частки у праві спільної часткової власності на вищевказане домоволодіння. 
Зважаючи на те, що з моменту придбання позивачем частки у праві спільної часткової власності на дане домоволодіння, відповідач їм не користувався та жодним чином не проявляв інтересу до нього, не сплачував за житлово-комунальні послуги та не здійснював інших витрат пов`язаних з утриманням будинку, та беручи до уваги те, що його частка у праві спільної часткової власності є незначною та не може бути виділена в натурі, а спільне володіння та користування житловим будинком є неможливим через те, що відповідач є юридичною особою та не може використати дане нерухоме майно для проживання у ньому, ОСОБА_1 було надіслано на адресу Харківської міської ради дві заяви-пропозиції від 11.09.2024 року та 15.10.2024 року щодо викупу частки відповідача у праві спільної часткової власності на вищевказане домоволодіння за ціною 72 000,00 грн. 
30.09.2024 року Харківською міською радою було надано відповідь на заяву пропозицію позивача від 11.09.2024 року за №7230, в якій зазначалось що у Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відсутня інформація про належність житлового будинку до об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, а зважаючи на те, що окремих рішень сесія Харківської міської ради про прийняття/вилучення житлового будинку до/із комунальної власності Харківської міської територіальної громади не приймалось, питання щодо викупу позивачем 5/100 частки у праві спільної часткової власності на дане домоволодіння, яка належить відповідачу, залишилось без розгляду. 
Аналогічну за змістом відповідь було надано відповідачем і на другу заяву пропозицію позивача за №8320 від 15.11.2024 року. 
Проаналізувавши відповіді Харківської міської ради про «начебто» неможливість вирішити питання яке порушувалось ОСОБА_1 у її заявах-пропозиціях щодо продажу їй належної відповідачу частки у житловому будинку та зважаючи на те, що відповідна інформація про належність територіальній громаді м. Харкова 5/100 частки у праві спільної часткової власності на вищевказане домоволодіння та віднесення саме до компетенції відповідача вирішення питання про здійснення продажу (надання дозволу на викуп позивачем) даного нерухомого майна міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є всі підстави вважати що відповідач відмовив позивачу у здійснені нею добровільного викупу належної йому частки у вищевказаному домоволодінні. 
Враховуючи те, що відповідач відмовився у добровільному порядку здійснити продаж ОСОБА_1 належної йому частки у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок, припинення права власності відповідача на вищевказаний об`єкт нерухомості з виплатою йому грошової компенсації вартості такої частки є оптимальним та допустимим варіантом вирішення вказаного спору та здійснення захисту прав та законних інтересів позивача, оскільки: - відповідач ніколи не проживав та не використовував вказаний житловий будинок за цільовим призначенням, та не приймав жодної участі в його утриманні та сплаті витрат за житлово-комунальні послуги; - частка відповідача у даному житловому будинку з надвірними будівлями становить лише 5/100 частки у праві спільної часткової власності, а отже є незначною та такою, що не може бути виділена йому в натурі, оскільки це є технічно неможливим; - спільне володіння та користування житловим будинком є неможливим, оскільки по перше на частку відповідача у праві спільної часткової власності на даний будинок припадає лише 3,025 кв.м. житлової площі, що є значно меншою від існуючої норми житлової площі в Україні, яка передбачена ст.47 ЖК України, а по-друге відповідач є юридичною особою, а отже не має можливості використати дану нерухомість за призначенням та проживати у ній; - припинення права власності на частку відповідача у спірному житловому будинку не завдасть істотної шкоди відповідачу як співвласнику даного майна, оскільки на користь територіальної громади м. Харкова, в особі Харківської міської ради буде стягнута відповідна грошова компенсація за її частку у праві власності за вказаний об`єкт нерухомості та вказаний об`єкт нерухомості не є єдиним у власності територіальної громади м. Харкова, а отже припинення права власності на житловий будинок не призведе до залишення відповідача без нерухомості.
Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».
Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання.
30 грудня 2024 року до суду надійшла відповідь Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №04-48/4948/24 від 30.12.2024 про надходження на депозитний рахунок коштів в сумі 72000,00 грн.
03 лютого 2025 року представником позивача адвокатом Саніним А.О. подано клопотання про призначення у цивільній справі судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи.
Ухвалою суду від 03 березня 2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Саніна Арсенія Олександровича про призначення судової експертизи - задоволено.
Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова, в особі Харківської міської ради про припинення права спільної часткової власності та визнання права власности судову комплексну будівельно-технічну, оціночно-будівельну експертизу.
Проведення судової експертизи доручено судовим експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса», попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.
Для проведення експертизи направлено експертам матеріали цивільної справи №639/8599/24 (провадження №2/639/555/25).
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набув чинності 25.04.2025. Зокрема, змінено найменування Жовтневого районного суду міста Харкова на Новобаварський районний суд міста Харкова.
27.10.2025 року з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса» надійшов висновок експерта №4416/4417 за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночна-будівельної експертизи, складений 21.10.2025 року, разом з матеріалами зазначеної цивільної справи. 
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 29.10.2025 поновлено провадження у справі.  Призначено підготовче судове засідання на 08.12.2025. 
08.12.2025 представником позивача подано заяву про збільшення розміру вимог щодо компенсації за майно та додано платіжну інструкцію про зарахування коштів в сумі 295,00 грн. на депозитний рахунок, відповідно до вартості 5/100 часток, визначеного судовою експертизою.
08.12.2025 представником Харківської міської ради подано клопотання про відкладання підготовчого засідання.
Підготовче засідання відкладено на 20.01.2026 року.
У підготовче засідання, призначене на 20 січня 2026 року сторони та їх представники не з`явились. 
Ухвалою суду від 20 січня 2026 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 26 лютого 2026 року.
26.02.2026 у зв`язку з неявкою представника відповідача, розгляд справи відкладено на 01.04.2026.
31.03.2026 представником Харківської міської ради подано клопотання про відкладання судового засідання, зазначивши, що з метою перевірки та аналізу викладених у позовній заяві ОСОБА_1 інформації та обставин і подальшого викладення позиції по справі, залучені відповідні виконавчі органи міської ради (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, доказ залучення додається), триває збір та підготовка усієї необхідної інформації, що в свою чергу потребує значного часу. Отримання відповідної інформації матиме суттєве значення для правильного вирішення справи. Ураховуючи вищенаведені обставини, з метою повного та всебічного розгляду справи, є необхідність у відкладенні розгляду цієї справи на інші час та дату.
Судове засідання відкладено на 27.04.2026.
У судове засідання, призначене на 27.04.2026з`явився позивачка ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 , які позов підтримали в повному обсязі, происла задовольнити посилаючись на обставини та докази, викладені у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Представник Харківської міської ради в судове засідання не зявився причини неявки не повідомив, клопотань, заяв та відзиву на позов не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 27.04.2026, без складання окремого процесуального документа, вирішено проведення заочного розгляду даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд заслухавши сторону позивачки, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
19.08.2024 року між ОСОБА_1 (покупцем) та ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 (продавцем), було укладено договір купівлі-продажу 47/100 частки у праві спільної часткової власності житлові будинки літ. «А-1», літ. «Б-1» з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці розміром 0,1000 га кадастровий номер 6310137900:056015:0008, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслак Н.В. та зареєстровано у реєстрі за №2087. 
19.08.2024 року між ОСОБА_1 (покупцем) та ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 (продавцем), було укладено договір купівлі-продажу 48/100 частки у праві спільної часткової власності житлові будинки літ. «А-1», літ. «Б-1» з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці розміром 0,1000 га кадастровий номер 6310137900:056015:0008, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслак Н.В. та зареєстровано у реєстрі за №2090. 
Право власності ОСОБА_1 на підставі договорів зареєстровано , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №392598550 від 28.08.2024 року. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.1998 року у справі №2-2317 за позовом ОСОБА_6 до Виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Харкова, Жовтневого житлово-експлуатаційного обєднання м. Харкова про визнання права власності в порядку спадкування за законом та перерозподіл ідеальних часток, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності 58/100 часток домоволодіння на надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 в порядку забудови, розподілено ідеальні частки співласників наступним чином: ОСОБА_6 буде належити на праві власності 26/100 часток замість 5/8, ОСОБА_7 – 11/100 часток замість 2/6, Жовтневій районної Раді народних депутатів м. Харкова – 5/100 часток замість 1/8.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 391488560 від 19.08.2024 року, право власності форма «приватна спільна часткова» на 5/100 частки на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано 06.10.2004 за Територіальною громадою м. Харкова. 

ОСОБА_1 було надіслано на адресу Харківської міської ради дві заяви-пропозиції від 11.09.2024 року та 04.10.2024 року щодо викупу частки відповідача у праві спільної часткової власності на вищевказане домоволодіння за ціною 72 000,00 грн. 
30.09.2024 року Харківською міською радою в особі Департаменту економіки та комунального майна, було надано відповідь на заяву пропозицію позивача від 11.09.2024 року за №7230, в якій зазначалось що у Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відсутня інформація про належність житлового будинку до об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, а зважаючи на те, що окремих рішень сесія Харківської міської ради про прийняття/вилучення житлового будинку до/із комунальної власності Харківської міської територіальної громади не приймалось, питання викладено у зверненні не відноситься до компетенції Управління
Також Харківською міською радою в особі Департаменту економіки та комунального майна, було надано відповідь за №8320 від 15.11.2024 року, проте, що Листом Управління (вих. № 7230 від 30.09.2022) була надана інформація, що належність житлового будинку літ. «А-І» та літ, «Б-1» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 до об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади в Управлінні відсутня. Окремих рішень сесій Харківської міської ради про прийняття/вилучення житлового будинку по АДРЕСА_1 (в т.ч. його частин) до/з комунальної власності Харківської міської територіальної громади не приймалось. Відповідно до листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 07.11.2024 реєстрація права власності на 5/100 часток житлових будинків з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» не проводилась. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.1998, що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи 5/100 часток належить Жовтневому райвиконкому народних депутатів м. Харкова, Управління є органом приватизації Харківської міської ради та відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі, проводить приватизацію квартир та одноквартирних будинків, кімнат (жилих блоків, секцій) у гуртожитках що є комунальною власністю територіальної громадим. Харкова. Також, слід зазначити, що в Управлінні відсутній механізм відчуження об`єктів комунальної власності житлового фонду. 
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Статтею 316 ЦК України передбачено що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частинами першою, другою статті 319 ЦК Українив становлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) виснувала, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.
У постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18), від 01 червня 2023 року у справі № 344/2399/21 (провадження № 61-1592св23), від 11 грудня 2023 року у справі № 442/7979/21 (провадження № 61-3161св23), від 10 січня 2024 року у справі № 344/6767/14-ц (провадження № 61-6980св22) зазначено, що висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.
Верховний Суд України у постанові від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15 вказав, що у справі за позовом одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачеві частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники-відповідачі; чи сплачують інші співвласники, які володіють та користуються майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію у рахунок визнання за ними права власності на спільне майно, та чи не становитиме це для них надмірний тягар. У цій справі також було заявлено вимогу про визнання права власності.
Слід також зазначити, що правомірність дій суду при встановленні вказаних вище обставин оцінюється з точки зору відповідності принципу об`єктивності і неупередженості, диспозитивності цивільного судочинства, завданням та основним засадам цивільного судочинства, а саме справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З матеріалів справи вбачається, що розмір частки територіальної громади міста Харкова у праві власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 5/100 часток, тобто, 5% від загальної площі спірного об`єкта нерухомого майна, що на думку суду свідчить про те, що розмір частки Територіальної громади міста Харкова є незначною.
Згідно висновку експерта судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 4416/4417:
- технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва виділити в натурі 5/100 частки житлових будинків літ. «А-1», літ. «Б-1» з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 – відсутня (докладніше у дослідженні);
- ринкова вартість 5/100 частки житлових будинків літ. «А-1», літ. «Б-1» з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 становить 72 295 грн. (сімдесят дві тисячі двісті дев`яносто п`ять гривень), без урахування ПДВ. 
Зазначений висновок підтверджує факт того, що житлові будинки з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є неподільною та 5/100 часток на які припада 6,5 кв.м. у житлових будинка не може бути виділено в натурі.
Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
На виконання вимог ч.2 ст.365 ЦК України, позивачем було сплачено на депозитний рахунок грошову суму у розмірі:
- 72000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № КМР1-6888-Н735-2Т88 від 20.12.2024;
- 295,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 5B6C-4X88-X9HP-2BBK від 31.10.2025 року.
Загальний розмір сплаченої позивачем суми грошових коштів на депозитний рахунок становить 72295,00 гривень.
Зазначене свідчить про те, що позивачкою виконано вимоги ч.2 ст.365 ЦК України у повному обсязі.
У постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16 Верховний Суд України погодився із висновками колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в ухвалі від 13 липня 2016 року, зокрема щодо наявності підстав для припинення права спільної часткової власності на частину нежитлового приміщення, визнання за позивачем права власності на зазначене майно та стягнення на користь відповідача грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку суду. Разом з тим, позовних вимог про визнання права власності на спірну частину нерухомого майна у зазначеній справі заявлено не було.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Аналіз зазначених приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідчить про те, що державний реєстратор одночасно зі здійсненням реєстрації припинення речового права проводить державну реєстрацію набуття відповідного права чи обтяження шляхом виконання судового рішення про одночасне визнання такого речового права або шляхом відновлення попереднього запису про речові права.
Постанова Верховного Суду від 9 вересня 2024 року у справі № 671/1543/21 містить правові висновки про те, що за умови доведення наявності підстав, передбачених частинами першою та другою статті 365 ЦК України, для припинення права на частку у спільному майні, право відповідача на таку частку підлягає припиненню. З метою уникнення ситуації правової невизначеності, недопущення спору при проведенні державної реєстрації права власності за позивачем судам доцільно задовольняти одночасно з вимогою про припинення права власності на частку у спільному майні й заявлену вимогу про визнання права власності на неї за співвласником, який попередньо вніс на депозитний рахунок вартість спірної частки.
Згідно ч.ч.1, 5 ст. 4 ЗУ Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», (в редакції від 01.07.2004, яка діяла на час державної реєстрації права Територіальної громади на нерухоме майно 06.10.2004), обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно
Державна реєстрація прав на нерухоме майно територіальної громади здійснюється за заявою органу, уповноваженого управляти комунальним майном. 
У відповідності до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр; представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення; територія територіальної громади - нерозривна територія, в межах якої територіальна громада здійснює свої повноваження щодо вирішення питань місцевого значення відповідно до Конституції і законів України, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування;
Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Враховуючи факт того, що частка Територіальної громади міста Харкова на об`єкт нерухомого майна, що розташований за вищевказаною адресою незначна (становить 5 %), а сам об`єкт нерухомого майна є неподільним та не може бути виділений в натурі з огляду на неможливість забезпечення такого об`єкта ізольованою сукупністю цілих житлових і допоміжних приміщень, які матимуть окремий вхід та не матимуть сполучення з іншою частиною будівель, беручи до уваги той факт, що позивачкою на виконання положень ч.2 ст.365 ЦК України сплачено на депозитний рахунок суду грошову суму, яка становить ринкову вартість житлових будинків (визначена висновком експерта), суд доходить до висновку про наявність підстав для припинення права власності Територіальної громади міста Харкова на 5/100 частку об`єкта нерухомого майна, із подальшим визнанням за ОСОБА_1 права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна та перерахування на користь Територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради грошової суми у розмірі 72295,00 гривень.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Харкова, в особі Харківської міської ради про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності - задовольнити.
Припинити право власності Територіальної громади міста Харкова в особі Одеської міської ради на 389/1000 частку об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2163685351101, номер відомостей про речове право 38093932.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/100 часток у житлових будинкахліт. «А-1», літ. «Б-1» з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Перерахувати Територіальній громаді міста Харкова, в особі Харківської міської ради, грошову суму у розмірі 72295 (сімдесят дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) гривень 00 (нуль) копійок в якості компенсації вартості 5/100 часток об`єкта нерухомого майна, що сплачена на депозитний рахунок суду відповідно до наступних платіжних інструкцій:
- 72000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № КМР1-6888-Н735-2Т88 від 20.12.2024;
- 295,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 5B6C-4X88-X9HP-2BBK від 31.10.2025 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; 
Відповідач: Територіальна громада міста Харкова, в особі Харківської міської ради, ЄДРПОУ 04059243, 61003, Харківська обл., місто Харків, майдан Конституції, буд. 7.
Повний текст рішення складено 07.05.2026.

Суддя С.О. Рубіжний