Справа № 349/1520/25 
Провадження № 2/349/158/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
01 червня 2026 року м. Рогатин
Рогатинський районний суд Івано-Франківської області 
в складі головуючого судді Гаврилюк О.О.
з участю секретаря судового засідання Гошко І.В. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/1520/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс", інтереси якого представляє Паладич А.О., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обгрунтування позову зазначено, що 27 жовтня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" і відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №5067878 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію". За умовами цього договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 20 000,00 гривень. Відсоткова ставка за користування коштами становить стандартна 1,% в день, знижена 0,2 % в день. Строк кредиту 360 днів. 
На виконання умов цього договору ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконало повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
26 червня 2025 року між ТОВ "Лінеура Україна" та "Свеа Фінанс" було укладено договір факторингу №01.02-14/25, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ "Лінеура Україна" визначеними в реєстрі боржників. 
За цим договором факторингу ТОВ «Свеа фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ "Лінеура Україна" за договором про споживчий кредит №5067878 від 27 жовтня 2024 року. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору заборгованість відповідача перед позивачем становить 78600,00 грн., з яких заборгованість за основним боргом 20000,00 грн., заборгованість за відсотками - 48600,00 грн., заборгованість за пенею, штрафами - 10000,00 грн. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також 2422,40 грн. судового збору.
Представник відповідача адвокат Курилець Х.З. подала письмові пояснення щодо незгоди з позовними вимогами. У обгрунтування заперечень зазначила про недостатність доказів у матеріалах справи щодо переходу права вимоги до позивача за цим договором. Крім того, зазначила про неправомірне нарахування відсотків та штрафних санкцій після закінчення строк удії договору. Просила застосувати щодо позовних вимог ТОВ "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 строк позовної давності, у позові відмовити повністю
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду з викликом сторін. 
Ухвалою судді від 15 квітня 2026 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Курилець Х.З. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Представник позивача у судове засідання не прибув. На адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі.
Відповідач, представник відповідачау судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.
Участь у судових засіданнях є правом, а не обов`язком сторін по справі.
У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд встановив наступні обставини.
27 жовтня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №5067878 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за яким Товариство надало споживачу кредит (грошові кошти) в сумі 20 000,00 грн. строком на 360 днів.
За користування кредитом позичальник сплачує стандартну процентну ставку 1,00 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки. Знижена процентна ставка становить 0,20% в день та застосовується відповідно до умови, визначених п.1.4.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 92000,00 грн., за зниженою 87200,00 грн. 
Договір укладено в електронній формі і підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 52031 27 жовтня 2024 року о 19 год. 22 хв. 41 сек.
Згідно додатку до цього договору №1 загальна вартість кредиту 87200,00 грн., з яких 20000,00 сума кредиту за договором, 67200,00 проценти за користування кредитом.
За розрахунком заборгованості за договором №5067878 від 27 жовтня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 26 червня 2025 року, сформованого ТОВ " Лінеура Україна" заборгованість ОСОБА_1 становить 78600,00 грн., з яких 20 000,00 - за тілом кредиту, 48600,00 грн. за відсотками, 10 000,00 - штрафні санкції.
Перерахування коштів позичальнику підтверджено довідкою ТОВ "Універсальні платіжні рішення" №1-2706 від 27 червня 2025 року.
26 червня 2025 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Свеа фінанс" укладено договір факторингу №01.02-14/25, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ "Лінеура Україна" визначеними в реєстрі боржників за умовами якого ТОВ "Лінеура Українат передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, передаються в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в Реєстрі боржників, що підписуються сторонами.
Згідно Реєстру боржників в електронному вигляді до цього договору факторингу позивач прийняв право вимоги за договором №5067878 від 27 жовтня 2024 року боржником за яким є ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 78600,00 грн. з яких сума основного боргу за кредитом 20 000,00 грн., сума нарахованих процентів 48600,00 грн., сума штрафних санкцій - 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 правовідносин у зв`язку з укладенням кредитного договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, який вважається укладеним у письмовій формі, а також наявності зі сторони відповідача невиконаних зобов`язань за кредитним договором.
Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 52031,  що відповідає вимогам статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у первісного кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги товариства, що виникають в результаті використання кредитних коштів та повернути кредит.
Отже, між сторонами кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.
За матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору факторингу №01.02-14/25 від 26 червня 2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №5067878 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 жовтня 2024 року, де боржником виступає відповідач по справі ОСОБА_1 .
Оскільки взяті на себе зобов`язання за цим договором ОСОБА_1 не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Доказів погашення тіла кредиту матеріали справи не містять, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у сумі 20000,00 грн.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками, то суд зазначає наступне. 
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.
Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом у межах строку дії договору за період з 27 жовтня 2024 року по 26 червня 2025 року в сумі 48600 грн. (200,00 грн.Х243 дні=48600,00 грн.).
Щодо стягнення штрафних санкцій.
Відповідно до п.18 Прикінцевих і перехідних положень у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Штрафні санкції в сумі 10000,00 грн. нараховані у період дії воєнного стану, що є не правомірним. Тому у цій частині у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
За змістом ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Згідно Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом ( дата платежу ) - 27 жовтня 2025 року.
Оскільки відповідачем не повертався кредит та не сплачувалися відсотки у строк, передбачений Договором, у позивача таке право виникло 26 червня 2025 року. Підстав для застосування строку позовної давності в суду немає.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплечено судовий збір на суму 2 422,40 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції №880 від 28 жовтня 2025 року АТ "ОТБ БАНК", який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній сумі позовних вимог на суму 2114,27 грн. (68600Х100:78600,00=87,28%; 2422,40Х87,28:100=2114,27 грн.).
Керуючись ст. 264-265 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» заборгованість за договором № 5067878 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 жовтня 2024 року в розмірі 68600,00 , з яких 20 000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 48600,00 - заборгованість по процентах. 
У задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій на суму 10000,00 грн. відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" 2114,27 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс", код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: м.Київ, вул.Іллінська, 8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Суддя О.О.Гаврилюк

Повне судове рішення складено 01 червня 2026 року.