Справа № 522/8569/23
Провадження № 2/522/593/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання – Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 03.05.2023 року надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 20 137,33 дол.США.
В обґрунтування позову зазначено, що між Відкритим акціонерним Товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (далі - Позивач, Банк, Кредитор), та ОСОБА_1 (далі - Відповідач 1, Позичальник) було укладено кредитний договір № 12-Ф/07 від 24 січня 2007 року (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику споживчий кредит у розмірі 799 500,00 доларів США на строк з 24.01.2007 по 23.01.2008 із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16% річних (відповідно до п.1.1 Кредитного договору), а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору.
Додатковою угодою № 2 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500,00 (сімсот дев?яносто дев?ять тисяч п?ятсот) доларів США на строк з 24 січня 2007р. по 23 квітня 2008р. зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,0% річних».
Додатковою угодою № 3 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500,00 (сімсот дев?яносто дев?ять тисяч п?ятсот) доларів США на строк з 24 січня 2007р. по 22 серпня 2008р. зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,0% річних».
Додатковою угодою № 4 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500,00 (сімсот дев?яносто дев?ять тисяч п?ятсот) доларів США на строк з 24 січня 2007р. по 10 червня 2008 року, а з 11 червня 2008 року по 22 серпня 2008р. В сумі 380 000,00 (триста вісімдесят тисяч) доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,0% річних».
Додатковою угодою № 5 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500,00 (сімсот дев?яносто дев?ять тисяч п?ятсот) доларів США на строк з 24 січня 2007 р. по 10 червня 2008 року, а з 11 червня 2008 року по 22 грудня 2008р. В сумі 380 000,00 (триста вісімдесят тисяч) доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом за період: з 24 січня 2007 р. по 21 серпня 2008 р. виходячи із 16,0% річних, а з 22 серпня 2008р. по 22 грудня 2008 р. виходячи з 18,0% річних».
Додатковою угодою № 6 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500,00 (сімсот дев?яносто дев?ять тисяч п?ятсот) доларів США на строк з 24 січня 2007р. по 10 червня 2008 року, а з 11 червня 2008 року по 22 грудня 2009р. в сумі 380 000,00 (триста вісімдесят тисяч) доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом за період: з 24 січня 2007 р. по 21 серпня 2008 р. виходячи із 16,0% річних, а з 22 серпня 2008р. по 22 грудня 2009 р. виходячи з 18,0% річних».
Додатковою угодою № 7 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500,00 (сімсот дев?яносто дев?ять тисяч п?ятсот) доларів США на строк з 24 січня 2007 р. по 10 червня 2008 р., а з 11 червня 2008 р. по 22 грудня 2009р. в сумі 380 000,00 (триста вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів зі сплатою процентів за користування кредитом за період: з 24 січня 2007 р. по 21 серпня 2008 р. виходячи із 16,0% річних, а з 22 серпня 2008р. по 22 грудня 2009 р. виходячи з 18,0% річних, або по день визначений в п.1.6 та/або в п.3.3.11. Цього Договору».
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором АБ «УКРГАЗБАНК», ОСОБА_2 , (далі - Поручитель, Відповідач 2) та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 12-Ф/07-Р від 24 січня 2007 року, (далі - Договір поруки) згідно якого ОСОБА_2 зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником зобов`язань по Кредитному договору N?12-Ф/07 від 24 січня 2007 року.
У зв`язку з порушенням Позичальником умов кредитного договору, АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 29 квітня 2011 року у справі № 2-85/2011(1) позовні вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були задоволені. Стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 12-Ф/07 від 24.01.2007 року в сумі 314888,29 доларів США та 118335,33 гривень, судовий збір в розмірі 1700 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень.
Станом на даний час, вищезазначене судове рішення не виконано, що підтверджується виписками із рахунків ОСОБА_1 та постановою про відкриття виконавчого провадження № 59273857 на виконання виконавчого листа № 2-85/1/2011.
Обставини щодо укладення Відповідачем 1 вищевказаного Кредитного договору, щодо отримання кредитних коштів за цим Кредитним договором, щодо порушення умов цього Кредитного договору, щодо наявності заборгованості за цим Кредитним договором встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2011 року у справі № 2-85/2011(1), а тому дані обставини доказуванню не підлягають.
Враховуючи триваюче невиконання підтвердженого рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 29 квітня 2011 року у справі № 2-85/2011(1) зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з виконання передбачених Кредитним договором та Договором поруки зобов`язань, у Банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.
Отже, у зв`язку із триваючим невиконанням підтвердженого рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 29 квітня 2011 року у справі № 2-85/2011(1) зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з виконання передбачених Кредитним договором та Договором поруки зобов`язань, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України відповідачі зобов`язані окрім суми боргу також сплатити три проценти річних від простроченої суми.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 12-Ф/07 від 21 січня 2007 року на суму несплаченої відповідачами заборгованості за цим кредитним договором, що включає кредит та проценти, Позивачем нараховано три проценти річних за період з 26.12.2019 по 23.02.2022 у розмірі 20 137,33 дол. США.
Справа була розподілена на суддю Приморського районного суду м. Одеси Суворову О.В. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2023 року.
Ухвалою суду від 04 травня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи.
До суду 27.06.2023 року та 05.07.2023 року від ОСОБА_2 надійшов відзив, згідно якого просив відмовити у задоволені позову.
В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач ОСОБА_2 заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову.Відповідно до 2.2. кредитного договору Кредит, наданий Банком, забезпечується всім належним Позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Позичальник засвідчує, що на момент підписання цього Договору його активи не знаходяться в податковій заставі.Відповідно до п.3.2.7. кредитного договору …..У разі невиконання Позичальником зобов`язань, передбачених дійсним договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет застави згідно говорів застави від 24 січня 2007 р., укладеного Банком з Заставодавцем, у порядку, встановленому чинним законодавством. Строк закінчення кредитного договору обумовлений сторонами до 24 січня 2007 року. Разом з цим кредитним договором передбачено порядок внесення змін та доповнень. Так п.4.1 Договору передбачено внесення змін (доповнень) ВИКЛЮЧНО у випадках невиконання або неналежного виконання Позичальником умов договору. Інших умов внесення змін не передбачено. Проте, виходячи за межі умов Договору АБ «Укргазбанк» укладає додаткові угоди на користь Позичальника, без згоди поручителя.Банк змінив всі істотні умови договору, фактично виклавши договір в новій редакції не отримавши згоди поручителя на такі зміни.Одночасно з цим, Умовами забезпечення кредиту, згідно договору іпотеки №1 від 20 серпня 2009 року укладеного між ОСОБА_1 та Банком приймається в іпотеку 2-кімнатна квартира, загальної площею 85.5 кв.м, розташована АДРЕСА_1 . Згідно договору іпотеки № 2 від 20 серпня 2009 р. укладеного між Банком та ОСОБА_1 в забезпечення зобов`язань за дійсним договором банком приймається в іпотеку З-кімнатна квартира, загальною площею 113,60 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 .Крім того в умовах договору передбачено, що у разі настання страхового випадку за умовами договору страхування предметів іпотеки, визначених в п.2.1 цього Договору предметом іпотеки у відповідності до ст.581 ЦК України стає право вимоги Банку, як іпотекодержателя, до страховика. Представник банку умисно приховує, що разом з укладенням кредитного договору укладалися Договора іпотеки, ця ж інформація підтверджується і в тексті Додаткової угоди №7. Відтак в забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Банком та Позичальником 20 серпня 2009 року був укладений Договір іпотеки без оформлення заставної. Відповідно Договору іпотеки № 1, предметом іпотеки є нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 85,5 кв.м. та належить Позичальнику (Іпотекодавцю) на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20 серпня 2009 року Заєць І.О. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим. Відповідно Договору іпотеки № 2, предметом іпотеки с нерухоме майно квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 113,6 кв.м. та належить Позичальнику (Іпотекодавцю) на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20 серпня 2009 року ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.Крачиновим В.Д. підписано договір поруки від 24 січня 2007 року, на підставі якого він відповідає за виконання Позичальником по кредитному договору № 12-ф/07 від 24 січня 2007 року, укладеного між кредитором та Позичальником, згідно з яким Позичальнику надається кредит в сумі 799500,00 доларів США на строк з 24 січня 2007 року по 23 січня 2008 року та забезпеченням виконання іпотекою. На підставі незаконно укладених додаткових угод Позичальнику надався кредит в сумі 799500,00 доларів США на строк з 24 січня 2007 року по 10 червня 2008 року та з 11 червня 2008 року по 22 грудня 2009 року в сумі 380000 доларів США. Тож фактично банк після майже повної сплати 799500,00 доларів США кредитних зобов`язань, видав новий кредит на суму 380000 доларів США від 20 серпня 2009, назвавши його додатковою угодою, та використавши документи попереднього договору.Слідчими органами вилучивши кредитну справу встановлено, що Додаткові угоди поруки ОСОБА_2 , або не підписані взагалі, або підпис підроблений. (Додаткова угода 4, додаткова угода 5, додаткова угода 6) (Додатки 2, 3, 4) Саме з цих підстав, слідчим відділом Соломянського УПІ ГУНІ у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні N 42022102090000182 від 01.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.1 ст. 358 КК України за заявою ОСОБА_2 щодо підробки документів працівниками АБ «Укргазбанк», а саме підписів в договорах поруки, укладених між BAT «Укргазбанк» та ОСОБА_1 . Так, постановою прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва 31.10.2022 в рамках кримінального провадження призначено судово-почеркознавчу експертизу. В ході досудового розслідування отримано висновок судово-почеркознавчої експертизи від 04.11.2022, відповідно до якого підпис ОСОБА_2 в додатковій угоді до договору останньому не належить. Наразі триває кримінальне розслідування, встановлюються співробітники банку, які виконали злочин, та понесуть відповідальність передбачену кримінальним законодавством. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року по справі № 2-85/2011 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 314888,03 доларів США та 118335.33 грн., судові витрати по сплаті державного мита у сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Рішення районного суду залишене без змін судом апеляційної інстанції. Постановою № 64720697 від 03.03.2021 року приватного виконавця Корольова М.А. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-85/2011 не солідарно, а виключно на поручителя. Відповідно зазначивши, що відкриває виконавче провадження за виконавчим листом №2-85/1/2011 від 21.09.2012 року. В межах цього провадження приватний виконавець продав його земельну ділянку, яка коштує 600 000,00 зазначивши в постанові про повернення, що сума частково стягнута в розмірі 1757 доларів США, при цьому, що сума заборгованості в межах суми звернення стягнення з врахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження складає 346377.12. доларів США та 67247, 84 грн. (замість 314888.29 доларів США). Постановою від 09.04.2021 повернуто виконавчий документ стягувачу, збільшивши суму заборгованості з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, на підставі заяви банку про відкликання виконавчого листа. Через 10 днів постановою від 19.04.2021 року приватний виконавець повторно відкриває виконавче провадження за № 65203228 за тим же виконавчим листом. В мене немає доступу, як сторони до документів виконавчого провадження, так як оригінал постанови я не отримував, та не маю індикатору доступу. Постановою від 24.03.2023 року ОСОБА_4 повернув виконавчий документ стягувачу, збільшивши суму заборгованості з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, що склала 27500,42 грн на підставі заяви банку про відкликання виконавчого листа. В той же день, вчетверте Постановою від 24.03.2022 року приватний виконавець відкриває виконавче провадження за № 71394245. Наразі в Міністерстві юстиції України перебуває на розгляді звернення щодо неправомірних дій приватного виконавця, та подана заява до поліції. Крім тогодля стягнення індексу інфляції та 3% річних застосовується загальна позовна давність в 3 роки.Право кредитора вимагати процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання у кредитора виникло з 2011 році, а строк позовної давності щодо цих вимог почав свій перебіг. Спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).У відповідності до ст. 553 ЦПК Поручитель звільняється від боргового зобов`язання у випадках, коли: припинено забезпечене порукою зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім того, Поручитель звільняється від боргового зобов`язання у випадках, коли: закінчився строк, встановлений в договорі поруки. Так в договорі поруки № 12-ф/07-р значиться наступне – договір поруки діє до 23 січня 2008 року.У разі порушення зобов`язань за договором, у якому визначено платежі в іноземній валюті, боржник на вимогу кредитора повинен сплатити суму заборгованості, 3 % річних, пеню, але не інфляційні втрати, оскільки знецінюється лише національна валюта. Іноземна валюта, визначена сторонами в договорі, не підлягає індексації. АБ «Украгазбанк» по залоговому майну ОСОБА_1 (2-кімнатна квартира, загальної площею 85.5 кв.м, розташована АДРЕСА_1 . та 3-кімнатна квартира, загальною площею 113,60 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 ) визнав себе, в одному випадку іпотекодержателем рішенням суду, в іншому має таке право, так як залогове майно ОСОБА_1 незаконно реалізовано особі яка померла і не має спадкоємців. Так, відповідно до справи № 755/1957/22 позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателя - задоволено. Визнано за Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» право іпотекодержателя належної на праві власності квартири, яке виникло на підставі укладеного між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 договору іпотеки № 2 без оформлення заставної від 20.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстрованого за реєстровим № 4054. Крім того позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням, шляхом звернення стягнення відносно другого об`єкта нерухомого майна. Так у відповідності до ухвали Дніпровського районного суду 22.09.2020 р. по справі № 755/5442/18 провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_6 , за участю третьої особи ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито у зв`язку зі смертю відповідача та відсутністю у нього спадкоємців.
До суду 10.07.2023 року від представника АБ «УКРГАЗБАНК» надійшла відповідь на відзив  ОСОБА_2 , згідно якої просили позов задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтуванням відповіді на відзив зазначено, що Позивачем нараховано три проценти річних за період з 26.12.2019 по 23.02.2022 у розмірі 20 137,33 дол.США в межах строку позовної давності, з огляду на наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 3127/15672/16-ц дійшла висновку, що невиконання боржником грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Статтею 257 ЦК України встановлено трирічний строк позовної давності. П.12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року N? 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 установлено з 12 березня 2020 карантин на усій території України. Карантинні заходи неодноразово продовжувались, та є діючими станом на даний час, згідно постанови від 25.04.2023 р. N? 383 Кабінету Міністрів України, якою через COVID-19 продовжено режим надзвичайної ситуації в єдиній державній системі цивільного захисту, а також карантин на всій території України до 30 червня 2023 року. З огляду на вищевказане, враховуючи норми законодавства та судову практику, вбачається правомірним нарахування АБ «УКРГАЗБАНК» 3% річних за період з 26.12.2019 по 23.02.2022.
Щодо доводів ОСОБА_2 з приводу наявності укладених договорів застави рухомого майна - цінних паперів, договорів іпотеки, а також пропозицій щодо можливих дій Банку щодо вказаного майна, варто зазначити, що вказані обставини не мають відношення до предмету спору, та сам факт наявності таких договорів не впливає на результат розгляду даної справи. Звинувачення Банку щодо, начебто, умисних дій спрямованих на збереження майна ОСОБА_1 , злочинної змови з отримувачем кредиту, відсутності «жодних грошових претензій» до останнього, побудовані виключно на власних припущеннях ОСОБА_2 , безпідставні, необґрунтовані та не підтверджені жодними доказами.
Щодо поруки ОСОБА_2 , а також строку дії останньої, варто зазначити наступне. Відповідно до п.5.1 договору поруки дійсний договір набуває юридичної сили з моменту підписаннясторонами і діє до припинення забезпеченого цим зобов`язання позичальника за кредитним договором. Посилання ОСОБА_2 на ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки не заслуговують на увагу, зважаючи на наявність рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 29 квітня 2011 року у справі № 2-85/2011(1), яким позовні вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були задоволені. Стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 12-Ф/07 від 24.01.2007 року в сумі 314 888,29 дол.США та 118 335,33 грн., судовий збір в розмірі 1700 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень. Тобто, Банк у встановлений ст.559 ЦК України строк звернувся з позовною вимогою до поручителя. Таким чином договір поруки не припинився, а тому Банк цілком правомірно звернувся до поручителя з позовом, який є предметом розгляду у даній справі.
Щодо правових підстав нарахування заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту ОСОБА_2 у відзиві посилається на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягає у тому, що правовідносини з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Проте, у постанові від 16 травня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/21962/15-ц відступила від вищевказаного висновку, зробленого Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15; та висновку від 02 березня 2016 року у справі №N 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п?ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.
Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, стосувався деліктних (недоговірних) зобов`язань, а у даній справі заборгованість нарахована за несвоєчасне погашення договірних зобов`язань.
Ухвалою суду від 16.08.2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 04.06.2024 року про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_7 – Савченко В.Ю., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси Німас І.Я. №481/24 від 10.07.2024 року, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Справа надійшла до провадження судді Чернявської Л.М.
Ухвалою суду від 12.07.2024 року справу було прийнято до її провадження та призначено до розгляду по суті.
До суду 15.05.2025 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Уланівського С.Є. надійшла заява про застосування строків позовної давності.
До суду 15.05.2025 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Уланівського С.Є. надійшла заява про зменшення розміру 3% річних до 11 198,50 грн.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 року про звільнення ОСОБА_8 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки діловода суду ОСОБА_9 , з метою дотримання розум-них строків розгляду справи, недопущення порушень законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження в.о.керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси Чукова Л.В. №794/25 від 19.05.2025 року, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та отримана суддею 20.05.2025 року.
Ухвалою суду від 06.06.2025 року справу прийнято до свого провадження у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання на 17.07.2025 року.
У судове засідання 17.07.2025 року з`явився представник АБ «УКРГАЗБАНК» - Мартинюк Є.В., від представника ОСОБА_2 - адвоката Уланівського С.Є. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомив.
Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання адвокат Улановського С.Є. на відклав розгляд справи на 25.09.2025 року.
До суду 17.07.2025 року від представника АБ «УКРГАЗБАНК» - Мартинюка Є.В. надійшли заперечення на заяву представника ОСОБА_2 про зменшення розміру 3% річних до 11 198,50 грн.
У судове засідання 25.09.2025 року з`явилася представник АБ «УКРГАЗБАНК» - Торхова А.А., заперечувала проти зменшення розміру 3% річних до 11 198,50 грн. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомили.
Суд оголосив перерву до 13.11.2025 року.
У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області розгляд справи, призначений на 13.11.2025 року, відкладено на 15.01.2026 року.
У зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси розгляд справи, призначений на 15.01.2026 року, відкладено на 19.02.2026 року.
У зв`язку з замінуванням Приморського районного суду м. Одеси та евакуацією співробітників розгляд справи, призначений на 19.02.2026 року, відкладено на 05.05.2026 року.
У судове засідання 05.05.2026 року з`явилася представник АБ «УКРГАЗБАНК» - Рябоконь Н.С., заперечувала проти зменшення розміру 3% річних до 11 198,50 грн. та позов просиал задовольнити у повному обсязі.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним Товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (далі - Позивач, Банк, Кредитор), та ОСОБА_1 (далі - Відповідач 1, Позичальник) було укладено кредитний договір № 12-Ф/07 від 24 січня 2007 року (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику споживчий кредит у розмірі 799 500,00 доларів США на строк з 24.01.2007 року по 23.01.2008 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16% річних (відповідно до п.1.1 Кредитного договору), а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору.
Додатковою угодою № 2 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500 доларів США на строк з 24 січня 2007 року по 23 квітня 2008 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,0% річних».
Додатковою угодою № 3 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500 доларів США на строк з 24 січня 2007 року по 22 серпня 2008 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,0% річних».
Додатковою угодою № 4 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500 доларів США на строк з 24 січня 2007 року по 10 червня 2008 року, а з 11 червня 2008 року по 22 серпня 2008 року в сумі 380 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,0% річних».
Додатковою угодою № 5 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500 доларів США на строк з 24 січня 2007 року по 10 червня 2008 року, а з 11 червня 2008 року по 22 грудня 2008 року в сумі 380 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом за період: з 24 січня 2007 року по 21 серпня 2008 року виходячи із 16,0% річних, а з 22 серпня 2008 року по 22 грудня 2008 року виходячи з 18,0% річних».
Додатковою угодою № 6 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500 доларів США на строк з 24 січня 2007 року по 10 червня 2008 року, а з 11 червня 2008 року по 22 грудня 2009 року в сумі 380 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом за період: з 24 січня 2007 року по 21 серпня 2008 року виходячи із 16,0% річних, а з 22 серпня 2008 року по 22 грудня 2009 року виходячи з 18,0% річних».
Додатковою угодою № 7 до Кредитного договору пункт 1.1 викладено в новій редакції: «1.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит, в сумі 799 500 доларів США на строк з 24 січня 2007 року по 10 червня 2008 року, а з 11 червня 2008 року по 22 грудня 2009 року в сумі 380 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом за період: з 24 січня 2007 року по 21 серпня 2008 року виходячи із 16,0% річних, а з 22 серпня 2008 року по 22 грудня 2009 року виходячи з 18,0% річних, або по день визначений в п.1.6 та/або в п.3.3.11. Цього Договору».
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором АБ «УКРГАЗБАНК», ОСОБА_2 , (далі - Поручитель, Відповідач 2) та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 12-Ф/07-Р від 24 січня 2007 року, (далі - Договір поруки) згідно якого ОСОБА_2 зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником зобов`язань по Кредитному договору № 12-Ф/07 від 24 січня 2007 року.
У зв`язку з порушенням Позичальником умов кредитного договору, АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року у справі № 2-85/2011(1) позовні вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були задоволені. Стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 12-Ф/07 від 24.01.2007 року в сумі 314 888,29 доларів США та 118 335,33 гривень, судовий збір в розмірі 1 700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн..
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.06.2019 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 59273857 з примусового виконання виконавчого листа № 22-85/1/2011 від 01.06.2016 року.
Звертаючись до суду із відповідним позовом, АТ «УКРГАЗБАНК» вказувало, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідачів суми боргу за кредитним договором, зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед АТ «УКРГАЗБАНК» не було припинено та не було виконано відповідачами належним чином.
При цьому, також вказує, що згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Вимога згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України АТ «УКРГАЗБАНК» нарахована з 26.12.2019 року по 23.02.2022 року.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
При цьому, ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК).
Крім того, ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості.
Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.
Крім того, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (постанова Верховного Суду від 22.02.2023 року у справі № 757/1623/20-ц).
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 року у справі № 908/1394/17, від 16.11.2018 року у справі № 918/117/18, від 30.01.2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Суд вважає, що позивач має право натягнення збитків в солідарному порядку з відповідачів.
Позивач у своєму розрахунку заборгованості вказує на наявність боргу станом на 31.12.2019 року у розмірі 314 888,29 дол.США.
Станом на 23.12.2020 року - 314 888,29 дол.США;
Станом на 31.12.2020 року - 309 991,62 дол.США;
Станом на 18.03.2021 року - 309 991,62 дол.США;
Станом на 04.07.2021 року - 307 824,48 дол.США.
Станом на 23.02.2022 року - 303 868,87 дол.США.
За зазначений період нараховує загальну суму санкцій у розмірі 20 137,33 дол.США. (а.с. 9).
Суду також надано виписку з банківського рахунку ОСОБА_1 за період з 24.01.2007 року по 26.09.2022 року.
Суд не вважає випуску належним доказом, оскільки позивач просить стягнути заборгованість посилаючись на цю випуску, то суд вважає, що це є неналежний доказ, бо цей період не входить до предмету доказування.
Як вбачається з рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року у справі № 2-85/2011 поручитель ОСОБА_2 зобов`язувався перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 12-Ф/07 від 24 січня 2007 укладеним з ОСОБА_1 згідно з яким позичальнику надається кредит у сумі 799 500 дол.США на строк з 24.01.2007 року по 10.06.2008 року, а з 11.06.2008 року по 22.12.2009 року в сумі 380 000 дол.США зі сплатою процентів.
Також з рішення суду встановлено, що було з ОСОБА_1 укладено і договір іпотеки 20.08.2009 року.
За наданим суду договором поруки від 24.01.2007 року (а.с. 24) вбачається що поручитель поручився відповідати перед кредитором за кредитним договором № 12-Ф/07 від 24 січня 2007 укладеним з ОСОБА_1 , де сума кредиту зазначена у сумі 799 500 дол.США на строк з 24.01.2007 року по 23.01.2008 року.
Проте суд враховує рішення суду про стягнення заборгованості у солідарному порядку, яке набрало законну силу.
Всі додаткові угоди до кредитного договору, додані до позову, укладені без поручителя ОСОБА_2 .
При цьому суд не беру до уваги долучені в процесу розгляду справи надані позивачем копії додаткових угод до кредитного договору за участю ОСОБА_1 (а.с. 180- 184 т.1)
Судом встановлено, що слідчим відділом Соломянського УП ГУНІ у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42022102090000182 від 01.08.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.1 ст.358 КК України за заявою ОСОБА_2 щодо підробки документів працівниками АБ «Укргазбанк», а саме підписів в договорах поруки, укладених між ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , в рамках якого було проведено судову-почеркознавчу експертизу. Проте суду не надано такої судової експертизи.
Постановою державного виконавця Першого Приморського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області від 04.06.2019 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-85/1/2011 виданого 01.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва (ВП № 59273857). Про борг 314 888,29 дол.США та 120 155,33 грн.
Відповідач стверджує що постановою № 64720697 від 03.03.2021 року приватним виконавцем Корольовим М.А. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-85/1/2011 виданого 21.09.2012 року, в межах якого було продано земельну ділянку ОСОБА_2 за 1 757 дол.США та постановою від 09.04.2021 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі їх заяви.
Також зазначає, що вказаний приватний виконавець за цим виконавчим листом декілька раз відкривав виконавчі провадження 19.04.2021 року ВП № 65203228 і 24.03.2023 року ВП № 71394245.
Зазначені постанови в матеріалах відсутні. Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів сторін суду не надано.
Статтею 256 ЦК України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).
В постанові ВП ВС від 02.07.2025 року по справі № 903/602/24 суд зазначив наступне.
Аналіз змісту ст.ст. 256, 257 та 261 ЦК України в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.
Як указала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19),невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Таким чином, з огляду навищенаведені правові висновки право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.
Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
88. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
89. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХнабрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.
Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Отже, оскільки в цій справі станом на 02 квітня 2020 року позовна давність щодо визнаних судами обґрунтованими позовних вимог про стягнення трьох процентів річних не спливла, то перебіг цього строку є зупиненим і дотепер (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану).
За таких обставин звернення до суду з позовними вимогами про стягнення трьох процентів річних, нарахованих за період з 26.12.2019 року по 23.02.2022 року, тобто без обмеження останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим.
Доводи відповідача про безпідставність нарахування позивачем трьох процентів річних протягом зазначеного періоду спростовуються викладеними висновками, а тому заява про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.
Оскільки сторони не встановлювали в договорі іншого розміру процентів річних, то у цій справі до спірних правовідносин щодо нарахування процентів річних на заборгованість слід застосовувати положення частини другої статті 625 ЦК України.
За змістом вищенаведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23).
Інфляційні втрати та проценти річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання і входять до складу такого зобов`язання (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18).
До того ж у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.
З огляду на зазначені правові висновки Верховного Суду та наведені в цій постанові висновки Великої Палати Верховного Суду, враховуючи правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора, їх розмір може бути зменшено.
При цьому суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.
Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.
Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
На підставі викладено суд не вбачає підстав для зменшення розміру нарахованих 3% річних.
Таким чином, враховуючи відсутність належного спростування нарахування суми заборгованості за ст. 625 ЦК України, позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» підлягає задоволенню у повному обсязі у розмірі 20 137,33 дол.США.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 5 522,95 грн. (11 045,91 грн. – сплачений судовий збір при поданні позову : 2 відповідача) з кожного відповідача.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 526, 530, 599, 610-612, 625-629 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43, 49, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (код ЄДРПОУ 23697280, 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1) 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання у розмірі 20 137 (двадцять тисяч сто тридцять сім) доларів США 33 центи.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (код ЄДРПОУ 23697280, 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1) судовий збір у розмірі 5 522 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 95 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (код ЄДРПОУ 23697280, 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1) судовий збір у розмірі 5 522 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 95 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст рішення суду складено 15.05.2026 року.

Суддя Домусчі Л.В.