П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/2027/26	

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Терлецького Д.С., суддів Вербицької Н.В., Димерлія О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

Рух справи
27.01.2026р. ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України щодо невиплати компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 р. у справі №420/35456/24;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України компенсувати ОСОБА_1 суму податку з доходів фізичних осіб, який утриманий з суми, виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року по справі № 420/35456/24;
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України щодо невиплати компенсації утриманого військового збору у розмірі 5 % з суми, виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 р. у справі №420/35456/24;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_1 компенсацію утриманого військового збору у розмірі 5% з суми, виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 р. у справі №420/35456/24.
На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу з 15.12.2014 р. по 20.07.2016 р. у військовій частині НОМЕР_2 , з 11.07.2016 р. по 10.02.2020 р. у військовій частині НОМЕР_3 , при цьому перебуваючи на грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10 лютого 2020 року №40-ОС позивача виключено із списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення у Південному регіональному управлінню. 
17.10.2025 р. військова частина НОМЕР_1 здійснила нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі № 420/35456/24 від 15.09.2025 р. в розмірі 60896,24 грн. з одночасним утриманням податку з доходів фізичних осіб (18%) та військового збору (5%). Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки відповідно до положень Порядку №44 утриманий податок з доходів фізичних осіб мав би бути відшкодований роботодавцем. Також позивач вказує, що компенсації підлягає сплачений військовий збір.
Військова частина НОМЕР_1 заперечувала проти задоволення позову та зазначила , що виплати за рішенням суду включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах, оскільки позивач на час виплати не є діючим військовослужбовцем.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 02.04.2026 р. позов задовольнив частково. 
Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України щодо невиплати компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року по справі № 420/35456/24.
Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України компенсувати ОСОБА_1 суму податку з доходів фізичних осіб, який утриманий з суми, виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року по справі № 420/35456/24.
Визнав протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України щодо утримання військового збору у розмірі 5 % з суми, виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року по справі № 420/35456/24.
Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_1 2786,00 грн. утриманого військового збору з суми, виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року по справі № 420/35456/24. 
У решті позовних вимог відмовив.
ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (надалі – також військова частина НОМЕР_1 або скаржник) не погодилась з рішенням суду першої інстанції й звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та відмовити у задоволені позовних вимог.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19.05.2026 р. відкрив апеляційне провадження.

Обставини справи 
ОСОБА_1 проходив військову службу: з 15.12.2014 р. по 20.07.2016 р. у військовій частині НОМЕР_2 ; з 11.07.2016 р. по 10.02.2020 р. у військовій частині НОМЕР_4 . Водночас позивач був залишений на грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_5 .
Під час проходження військової служби в період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.
Згідно з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 р. у справі №420/35456/24 військову частину НОМЕР_1 зобов`язано, зокрема, здійснити виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р., враховуючи базовий місяць - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 р. у справі №420/35456/24 військова частина 1474 провела 17.10.2025 р. нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у розмірі 60 896,24 грн.
Відповідно до довідки-розрахунку від 14.10.2025 р. №09/204 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 р. у справі №420/35456/24 позивачу нараховано 79 086,02 грн, утримано військового збору (5%) - 3 954,30 грн, утримано податку з доходів фізичних осіб (18%) -14 235,48 грн; до виплати - 60 896, 24 грн. (а.с.24).
Вважаючи свої порушеними права, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінка суду першої інстанції
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов таких висновків.
Скаржник на виконання судового рішення у справі № 420/35456/24 від 15.09.2025 року нарахував позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 79 086,02 грн., з якої утримано військового збору (5%) - 3 954,30 грн. та ПДФО (18%) -14 235,48 грн..
Скаржник зобов`язаний виплатити позивачу грошову компенсацію у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб на суму, що була виплачена на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 року у справі № 420/35456/24, але виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб одночасно з виплатою індексації грошового забезпечення не здійснив.
Оскільки на виконання рішення суду у справі № 420/35456/24 позивачу нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р., то має застосовуватись ставка військового збору у розмірі 1,5 % відповідно до ПК України.

Доводи апеляційної скарги 
На обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказав аргументи.
Право отримати компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб розповсюджується на військовослужбовців. Оскільки позивач звільнений з військової служби, у скаржника відсутній обов`язок виплачувати грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.
Скаржник вказує, що від утримання військового збору звільняються військовослужбовці, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
Позивач в спірний період не підтвердив безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, тому підстави для компенсації утриманого військового збору відсутні.

Позиція позивача у справі на заявлену апеляційну скаргу
Позивач, будучи належно повідомленим про розгляд даної справи, своїм правом на подання відзиву не скористався.

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає та встановлює Закон України від 20.12.1991 р. №2011 XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-ХІІ).
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 Закону №2011-XII).
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначає Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44 (надалі - Порядок № 44).
Грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби (абзац перший пункту 2 Порядку № 44).
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (пункт 3 Порядку № 44).
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (пункт 4 Порядку № 44).
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пункт 5 Порядку № 44).
Згідно з пунктом 168.5. статті 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, за яким скаржник зобов`язаний виплатити позивачу грошову компенсацію у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб на суму, що була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 року у справі № 420/35456/24, але виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб одночасно з виплатою відповідної суми грошового забезпечення протиправно не здійснив
Такий висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, зокрема, з правовим висновком, викладеним у постанові від 27.07.2023 р. у справі № 380/813/22, за яким «… аналіз пунктів 2-5 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення».
Стосовно висновку суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача щодо застосування ставки військового збору в розмірі 5% до суми виплаченої позивачеві матеріальної допомоги на оздоровлення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 року у справі № 420/35456/24, суд у складі колегії суддів зазначає таке.
Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір (абзац перший пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Платниками військового збору є, зокрема, особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України (підпункт 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Платниками податку, серед іншого, є фізична особа – резидент, яка отримує доходи як із джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (підпункт 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України).
Об`єктом оподаткування військовим збором для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, є доходи, визначені статтею 163 ПК України (підпункт 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1 пункту 163.1 ПК України).
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включають доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платникові податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України).
Для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, – 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту (підпункт 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Особливо варто наголосити, що ставку військового збору збільшено з 1,5 % до 5 % від оподатковуваного доходу фізичних осіб згідно із Законом України від 10.10.2024 р. № 4015-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану».
Водночас згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.10.2024 р. № 4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» доходи платників військового збору – осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 ПК України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.
Закон України від 10.10.2024 р. № 4015-IX набрав чинності 1 грудня 2024 р.
Відповідно до обставин цієї справи, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 р. у справі №420/35456/24 скаржник виплатив позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р., утримавши із нарахованого доходу військовий збір за ставкою 5 %.
Проте, оскільки йдеться про податкові періоди до набрання чинності Законом України від 10 жовтня 2024 р. № 4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану», суд у складі колегії суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно утримав військовий збір у розмірі 3,5 відсотка військового збору (5% замість 1,5%). За таких обставин сума утриманого військового збору мала скласти 1 186,30 грн, а не 3 954,30 грн.
Зважаючи на те, що суд першої інстанції в рішенні не дійшов висновку про наявність у скаржника обов`язку компенсувати суму військового збору, утриманого з суми грошового забезпечення з суми, виплаченого позивачу, суд у складі колегії суддів вважає хибними твердження скаржника, якими він обґрунтовує відсутність підстав для компенсації утриманого військового збору. 

Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Здійснивши в межах, визначених статтею 308 КАС України, апеляційний перегляд цієї справи, суд у складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні фактичних обставин, норм матеріального й процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду та відповідно до статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
З огляду на те, що суд першої інстанції правомірно відніс справу до категорії незначної складності й розглядав її за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 – відмовити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 р. у справі № 420/2027/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, які передбачені в пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С. Терлецький

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.О. Димерлій