ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/15808/24 пров. № А/857/23731/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року (суддя – Гресько О.Р., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного рішення – 08.05.2025), 
в адміністративній справі №460/15808/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

встановив: 

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у розрахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки; 2) зобов`язати відповідача здійснити з 26.06.2024 перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2019-2021 роки), з урахуванням раніше виплачених сум. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року позов – задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо застосування при визначенні ОСОБА_1 розміру пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 26.06.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Рівненській області судовий збір в розмірі 968,96.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом фактичних обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував норми статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Зокрема, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що при зверненні із заявою до відповідача після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, позивач набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону № 1058-IV, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону № 1058-IV, оскільки за таким призначенням він звернувся вперше. Вважає апелянт, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, а тому рішення суду від 08.05.2025 у даній справі винесене з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі №460/15808/24 за позовом ОСОБА_1 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вважає її необгрунтованою та такою, що не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин справи та грунтується на неправильному тлумаченні та застосуванні норм матеріального права. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду від 08.05.2025 у справі №460/15808/24 – без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
Позивачу ОСОБА_1 з 31.03.2017 призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.
З 04.04.2022 позивача за його заявою переведено на пенсію за віком відповідно до Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV та проведено перерахунок розміру пенсії, який визначений із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.
Також встановлено, що за результатами звернення позивача щодо призначення та перерахунку пенсії, відповідач листом від 06.06.2024 № 6931-5589/В-02/8-1700/24 повідомив про відсутність підстав для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки (а.с.13).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у розрахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Судом першої інстанції вірно враховано, що статтею 1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV ( далі – Закон № 1058-ІV) визначено, що пенсія – щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. 
Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
Судом першої інстанції вірно враховано, те, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що у випадку призначення особі пенсії за одним законом, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, має місце саме призначення пенсії за віком вперше, а не переведення на інший вид пенсії згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV (постанова від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17, від 11.07.2019 у справі № 264/6292/16-а, від 17.01.2020 у справі № 591/5266/16-а).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що при переведенні позивача з пенсії за вислугу років, призначеної за Законом № 1788-ХІІ, на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, відповідач застосував середній показник заробітної плати за 2014-2016 роки.
Водночас, судом першої інстанції вірно враховано те, що 04.04.2022 позивач вперше звернувся за призначенням пенсії відповідно до вимог Закону № 1058-ІV, тому в цьому випадку має місце не переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону № 1058-ІV, а фактичне її призначення відповідно до вказаного Закону.
З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019-2021 роки.
Вищенаведені висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 184/886/17.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у спосіб визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при визначенні розміру пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, та зобов`язання відповідача здійснити з 26.06.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до статті 40 Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.
Доводи апеляційної скарги вищенаведених висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до непогодження із ним, а тому апеляційним судом визнаються як необґрунтовані.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року в адміністративній справі №460/15808/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська