ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
07 травня 2026 року	Справа № 322/1806/25	

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Губанова Р.О., 
секретарка судового засідання Петрова А.М., 
за участю представника відповідача-1 Кравченка О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції питання про судові витрати у адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (відповідач-1),
поліцейського СРПП відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області сержанта поліції Загорія Вячеслава Сергійовича (відповідач-2),
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рух справи. Короткий зміст заяв сторін.
В проваджені суду перебувала згадана адміністративна справа.
Під час судового засідання, яке відбулось 17.04.2026 представником позивача заявлено клопотання про те, що ним будуть надані докази про витрати позивача на правничу допомогу протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення.
22.04.2026 рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області сержанта поліції Загорія Вячеслава Сергійовича, відмовлено повністю; позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, задоволено частково; скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6166792 від 17.11.2025 щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, якою на нього накладено штраф в сумі 425,00 грн; справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 50% витрат по сплаті судового збору, а саме 302,80 грн (триста дві гривні 80 копійок).
24.04.2026 представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 46000,00 грн, оскільки це питання не було вирішено під час ухвалення рішення у згаданій справі.
Узагальненими доводами заяви є те, що позивачем, з метою отримання професійної правничої допомоги у веденні справи, з адвокатом Шишом А.Б. укладено договір про надання правничої допомоги (з додатковою угодою). Сторонами узгоджено погодинну оплату роботи адвоката. В подальшому складені документи, які підтверджують понесені позивачем судові витрати. 
Представник відповідача-1 подав заяву в якій просив відмовити в прийнятті додаткового рішення про стягнення з бюджетних асигнувань ГУНП в Запорізькій області витрат на професійну правничу допомогу. Суть заяви полягає у тому, що представником позивача до завершення дебатів не було надано належних і допустимих доказів витрат понесених позивачем на правничу допомогу, що у дебатах представник позивача не заявляв конкретний розмір судових витрат, доказів стосовно яких він не міг подати. Посилався на нерозумність і не співмірність заявлених представником позивача витрат.
В судове засідання представник позивача і відповідач-2, будучи належним чином повідомленим про час і місце судного засідання не з`явилися. Неявка останніх не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.
В судовому засіданні представник відповідача-1 підтримав доводи зазначені у свої заяві (запереченні), навів аргументи щодо неспівмірності витрат.
06.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Обставини встановлені судом,
мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.
25.11.2025 між адвокатом Шишом А.Б. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги № 25/11. Цього ж дня укладено додаткову згаданого договору.
Розмір винагороди адвоката за правничу допомогу визначається, виходячи з погодинної ставки за послуги адвоката в сумі 4000,00 грн. (п. 2 додаткової угоди до Договору № 25/11).
На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до заяви представником позивача додано: копію договору про надання правничої допомоги від 25.11.2025 № 25/11; копію додаткової угоди № 1 від 25.11.2025; копію опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 23.04.2026; копію акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23.04.2026 № 25/11; копію рахунку на оплату № 25/11 від 23.04.2026.
Згідно з описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, надана позивачу правнича допомога на суму 46000,00 грн. включала:
- 27.11.2025 складення позовної заяви – 8000,00 грн;
- 05.12.2025 складення скарги на дії працівників поліції – 4000,00 грн;
- 08.12.2025 участь в судовому засіданні – 4000,00 грн;
- 01.04.2026 складання заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції – 2000 грн; 
- 01.04.2026 складання заяви про відкладення розгляду справи – 2000 грн; 
- 03.04.2026 складання адвокатського запиту до ГУНП – 2000 грн; 
- 06.04.2026 очікуванні і участь в удовому засіданні – 4000 грн;
- 14.04.2026 складання заяви про виклик свідків – 2000 грн;
- 15.04.2026 складання повторної заяви про виклик свідків – 2000 грн;
- 17.04.2026 очікуванні і участь в удовому засіданні – 14000 грн.
Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 3 ст. 143 КАС України).
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 4 ст. 143 КАС України).
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (ч. 5 ст. 143 КАС України).
Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України).
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3 ст. 252 КАС України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).
Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача-1 щодо відмови у прийняті додаткового рішення, оскільки відповідне клопотання представником позивача було заявлено до закінчення судових дебатів, і навів в заяві причини чому відповідні докази не були додані до закінчення дебатів. Водночас суд визнає обґрунтованими доводи представника відповідача-1 в контексті критеріїв розумності і співмірності при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Так при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (в подальшому - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане з суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено, включає у себе такі критерії:
складність справи та виконаних робіт (наданих послуг);
час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг);
обсяг наданих послуг та виконаних робіт;
ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.
У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 у справі № 520/9115/19, № 640/19536/18 від 03.02.2022.
Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вказана справа є незначної складності, її вирішення, на переконання суду, не потребувало допиту чотирьох свідків і проведення трьох судових засідань та було можливим на підставі тих доказів, які сторони додали до своїх заяв по суті.
Предметом справи фактично виступає постанова, якою позивача піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 425,00 грн, отже, заявлена представником позивача сума витрат на професійну правничу допомогу більш ніж в 100 разів перевищує суму, яка б підлягала стягненню з позивача у разі набрання постановою законної сили, а відтак є очевидно завищеною та підлягає зменшенню.
З огляду на вказане, суд визнає за необхідне ухвалити додаткове рішення про стягнення з ГУНП в Запорізькій області на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн, що відповідатиме складності справи та її значенню для позивача.

Керуючись ст.ст. 134, 143, 241 – 246, 250, 252, 255, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:
стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29, ідентифікаційний код 40108688) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 7 травня 2026 року.  

Суддя	Р.О. Губанов