Справа № 367/12955/25
Провадження №3/367/126/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 лютого 2026 року         місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О., за участю особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , якій роз`яснено положення статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, захисника Руденка В.В., вивчивши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 2 (м. Ірпінь) Бучанського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , 
за статтями 122-4 та 124 КУпАП, –
установив:
до Ірпінського міського суду Київської області надійшли справи з протоколами (серії ЕПР1 №493760 та серії ЕПР1 №493739 від 25.10.2025) стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 КУпАП. Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказані справи передані для розгляду судді Білогруд О.О.
Згідно з постановою від 24.12.2025 справи про адміністративні правопорушення за №367/12954/25 (провадження № 3/367/3503/2025) та № 367/12955/25 (провадження № 3/367/3504/2025) з протоколами серії ЕПР1 № 493760 та серії ЕПР1 № 493739 від 25.10.2025 об`єднано в одне провадження, присвоєно об`єднаному провадженню єдиний унікальний номер справи № 367/12955/25.
Судові засідання 18.11.2025, 23.12.2025 не відбулись у зв`язку з клопотаннями захисника ОСОБА_1 адвоката Руденка В.В. Судове засідання 15.01.2026 було знято з розгляду у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності головуючим суддею.
13.02.2026 від захисника ОСОБА_1 адвоката Руденка В.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у якому він зазначає, що адміністративне правопорушення було вчинено 25.10.2025, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, сплив 25.01.2026, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 . 
У судовому засіданні 16.02.2026 ОСОБА_1 вину щодо вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП визнала, зазначила, що наміру переховуватись не мала, але власника автомобіля поряд не було, з ОСОБА_1 була маленька хвора дитина, тому залишила на автомобілі, пошкодженому внаслідок ДТП, номер телефону для зв`язку. Наступного дня ОСОБА_1 зателефонував власник автомобіля, домовились про зустріч, на місці ДТП ОСОБА_1 викликала поліцію, європротокол не був складений, тому що з потерпілим домовленості не досягли.
У судовому засіданні 16.02.2026 захисник Руденко В.В. заперечував наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, просив закрити справу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП у зв`язку з закінченням строків, встановлених статтею 38 КУпАП.
Згідно з протоколом серії ЕПР1 № 493739 від 25.10.2025, 24.10.2025 о 15:30 у місті Ірпінь, вулиця Ольги Кобилянської, 1В/21, водій автомобіля Nissan Rogue, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 під час руху заднім ходом не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернулася за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснила наїзд на автомобіль Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_3 , що стояв, власник ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає. Вказаними діями ОСОБА_1 допустила порушення пункту 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), а саме: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб». Відповідальність за вказане правопорушення передбачена статтею 124 КУпАП.
Згідно з протоколом серії ЕПР1 № 493760 від 25.10.2025, 24.10.2025 о 15:30 у місті Ірпінь, вулиця Ольги Кобилянської, 1В/21, водій автомобіля Nissan Rogue, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 здійснила ДТП, а саме здійснила наїзд на автомобіль Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_3 , що стоявпісля чого місце пригоди залишила. Вказаними діями ОСОБА_1 допустила порушення пункту 2.10.а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), а саме: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди». Відповідальність за вказане правопорушення передбачена статтею 122-4 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
За змістом частини другої статті 7 КУпАП провадження в справі про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Факт порушення ОСОБА_1 як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна, підтверджується в своїй сукупності дослідженими доказами, а саме: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення (серія ЕПР1 № 493739, складеному 25.10.2025 о 16:18), схемою місця ДТП, яка сталася 24.10.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25.10.2025, фотографіями з місця події.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи встановлені обставини у їх сукупності, суддя дійшла висновку, що дії правопорушника слід кваліфікувати за статтею 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Водночас згідно із положеннями пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення (частина друга статті 38 КУпАП).
Так, протокол серії ЕПР1 № 493739 складено уповноваженою особою 25.10.2025, дата вчинення правопорушення в указаному протоколі – 24.10.2025. Таким чином на момент розгляду справи 16.02.2026 закінчився строк накладення адміністративного стягнення, визначений частиною другою статті 38 КУпАП, за указаним протоколом. При цьому, судом ужито заходів щодо забезпечення проведення судових засідань в межах строків, зазначених у статті 38 КУпАП.
Згідно з положеннями статті 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 25.08.1987 у справі «Лутц проти Німеччини» виснував, що визнання вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є обов`язковим навіть при закритті провадження у справі за строками давності.
Таким чином, судом установлено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, однак з обставин зазначених вище провадження у справі з протоколом серії ЕПР1 № 493739 від 25.10.2025 підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.
Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Дослідивши в судовому засіданні долучені до матеріалів справи докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, встановлено відсутність прямого умислу на вчинення дій, передбачених диспозицією вказаної норми, тобто наявності в діях ОСОБА_1 умислу на залишення місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди з метою ухилення від відповідальності. 
Відповідно до роз`яснень, які містяться в частини другої пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).
Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.200, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Згідно вимог пункту другого статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту другого статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті – «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.
В справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення статті 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Разом з тим, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.07.2011 Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Склад адміністративного правопорушення – це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони. У випадку відсутності будь-якої зі складових – адміністративна відповідальність не наступає.
Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні особою місця дорожньо- транспортної пригоди, до якої вона причетна.
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), дорожньо-транспортна пригода – подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Згідно з пунктом 2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, передбачає наявність у діях особи вини у скоєному правопорушенні у формі умислу, а саме: особа розуміє, що була учасником дорожньо-транспортної пригоди, однак умисно залишила місце вказаної пригоди.
Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Відповідальність за статтею 122-4 КУпАП настає виключно за наявності прямого умислу на вчинення дій, передбачених диспозицією вказаної норми, тобто за наявності в діях особи умислу на залишення місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди з метою ухилення від відповідальності.
Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 про відсутність умислу на вчинення правопорушення, які, на переконання суду, не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять відомостей «поза розумним сумнівом» щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.
Враховуючи зазначене, провадження у справі за статтею 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.
Керуючись статтями 7, 23, 27, 38, 122-4, 124, 221, 247, 283 та 284 КУпАП, суддя –
постановив:
ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП – закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня прийняття відповідної постанови.

Суддя         О.О. Білогруд