Справа № 194/159/26
Номер провадження № 2/194/562/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року          м.Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді - Хоменка Д.Є., 
за участю секретаря судового засідання - Єрмолаєвої А.Г.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.. Соборна, 76) про відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.
Позивач посилається на те, що він 12.04.2019 року я був звільнений з роботи за п.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. Стаж роботи у шкідливих, підземних умовах праці складає більше 25 років.
За період роботи в підземних, шкідливих умовах отримав професійні захворювання.
21.12.2019 року ОСОБА_1 первинно-повторно сукупно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких: 35% - по радикулопатії первинно: 10% - Х0ЗЛ первинно: 5% - по туговухості первинно: 15% - по виробничій гравмі повторно та визнано інвалідом третьої групи строком до 01.01.2021 року, що підтверджується довідками МСЕК серії 12 ААА №057262 та серії 12 'ААБ №625376 віл 21.12.2019 року.
12.01.2021року ОСОБА_1 повторно сукупно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких: 35% - по радикулопатії; 10% - Х03Л: 5% - по туговухості; 15% - по виробничій травмі та визнано інвалідом третьої групи строком до 01.01.2024 року, що підтверджується довідками МСЕК серії 12 ААА N063579 та серії 12 А4В N129470 від 12.01.2021 року.
11.01.2024 року позивачу повторно сукупно встановлено 65% втрати професійної працездатності з яких: 35% - по радикулопатії; 10% - ХОЗЛ: 5% - по туговухості: 15% - по виробничій травмі та визнано інвалідом третьої групи безстроково, що підтверджується довідками МСЕК серії 12 ААА №131859 та серії 12 ААГ N548759 від 11:01.2024 року, в зв`язку з чим я перебуваю на обліку та отримую пенсію та страхові виплати в органах пенсійного фонду України.
Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19 листопада 2019 року, затвердженого т.в.о. начальника головного управління Держпраці у Дніпропетровській області хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти гірником очисного забою гірничомонтажної дільниці №3, виконував комплекс робіт по монтажу, демонтажу гірничошахтного обладнання згідно з технологічним процесом (пересування конвеєра, встановлення механізованого кріплення, вслід за пересуванням комбайна, монтаж, демонтаж та ремонт скребкового конвеєра, зачистка лави від гірничої маси, кріплення сполучень лавизі штреками тощо). Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи шахтних механізмів і машин (комбайн, механізований комплекс, скребковий конвеєр, стрічковий конвеєр, скребковий перевантажувач тощо), відсутність можливості встановлення систем вентиляції, пилоподавлення підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівній виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (зачистка гірничої маси вручну, піднесення матеріалів та обладнання тощо). Також внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочої інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування.
Причиною виникнення професійного захворювання є: вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію кристалічного більше 10% в повітрі робочої зони 32,8 разів перевищує гдк (65,6 мr/м3 при гдк 2,0 мг/м3) Важкість праці: перебування у вимушеній робочій позі (навпочіпки) впродовж 38,6 % часу зміни (при допустимому перебування у вимушеній робочій позі дот 10% часу зміни) Нахили тулубу (вимушені, більше 30 градусів), кількість зміну 156 разів при нормі 50-100 разів. Еквівалентний рівень шуму перевішує нормативний на ІЗ дБА при (9З ДБА при ГДР ЗО ДБА)по ДСН 3.3.6.037-99.
Все це призвело до: Хронічного обструктивного захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії), група В. Легеневої недостатності першого-другого ступеня. Раликулопатії справа попереко-крижової (L5-$1) та шийної (С6-С7), з помірними статико- динамічними порушеннями, з больовим синдромом, нейролистрофісю у вигляді двостороннього плечолопатковогоперіартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових (Ф першого-другого ступеня) і колінних (Ф першого-другого ступеня) суглобів Нейросенсорної приглухуватості першого ступеня (з легким зниження слуху).
Так, позивач зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, був змушений пройти курс лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя, він змушений роками проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим не можу вести повноцінний образ життя, відчуваю фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані,
Згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 19 листопада 2019 року також встановлено, що професійне захворювання отримані внаслідок фізичного перенавантаження, пилу, несприятливого мікроклімату. Крім того, професійне захворювання виникло за обставин тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм та недосконалості технологічних процесів.
Позивач вважає, що за таких обставин відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки він втратив здоров`я саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці.
Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я172 940 грн..
ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, а також наявності вини підприємства у спричиненні цієї шкоди. Також представник відповідача зазначає, що ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» є підприємством критичної інфраструктури, а стягнення значних сум моральної шкоди загрожує зупиненням здійснення господарської діяльності.
Суд не сприймає, як клопотання подане належним чином, прохання резолютивної частини відзиву відповідача від 18.03.2026 року в частині витребування у позивача медичного підтвердження не лікування за супутніми діагнозами та інформації щодо відсутності інших хвороб, адже відсутнє будь-яке обґрунтування даної вимоги в тексті відзиву, тому окрема ухвала з даного питання не виносилась.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами у зв`язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст.237-1 КЗпП України.
Вивченням матеріалів справи встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідними підрозділами ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 14.08.1992 по 12.04.2019 року.
Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 , позивач на підставі наказу №394-к від 12.04.2019 року був звільнений з підприємства за п.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи.
Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №625376 від 21.12.2019 року позивачу встановлена третя група інвалідності з датою переогляду 01січня 2021 року.
Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №057262 від 21.12.2019 року позивачу встановлена третя група інвалідності з датою переогляду 15 грудня 2020 року та визначено 65% втрати професійної працездатності на період з 18.12.2019 року по 01.01.2021 року.
Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №129470 від 12.01.2021 року позивачу встановлена третя група інвалідності з датою переогляду 01 січня 2024 року.
Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №063579 від 12.01.2021 року позивачу встановлена повторно третя група інвалідності з датою переогляду 15 грудня 2023 року та визначено 65% втрати професійної працездатності на період з 01.01.2021 року по 01.01.2024 року.
Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №548759 від 12.01.2021 року позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково.
Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №131859 від 11.01.2024 року позивачу встановлена повторно третя група інвалідності, дата переогляду – не підлягає та визначено 65% втрати професійної працездатності з 01.01.2024 року безстроково.
Медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 31.10.2019 р. протокол №1813, виданого ДУ «Український науково-дослідницький інститут промислової медицини», встановлено ОСОБА_1 , хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Раликулопатії справа попереко-крижової (L5-$1) та шийної (С6-С7), з помірними статико- динамічними порушеннями, з больовим синдромом, нейролистрофісю у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових (Ф першого-другого ступеня) і колінних (Ф першого-другого ступеня) суглобів Нейросенсорної приглухуватості першого ступеня (з легким зниження слуху) – захворювання професійні.
Відповідно до ДолеруЕхо – Кардіографії від 27.10.2023 року Центру сімейного здоров`я та реабілітації «Геліос», відносно ОСОБА_1 , встановлено - помірний фіброз кореня Ао та стулок АК. Помірний фіброз стулок МК. Помірна недостатність МК: регургітація до 2/3 порожнини ЛП.ПОМІРНА недостатність ТК: регургітація го 1/2 порожнини ПП. Порожнини серця не збільшені. Діастолічна функція ЛШ та Пш не порушена. Скоротнева функція міокарда задовільна. При тканинної доплерографіі порушень не виявлено.
Оглядом лікаря ортопеда-травматолога к.м.н. Дігтяря А.В. від 27.10.2023 року, відносно ОСОБА_1 , встановлений діагноз - поліостеоартроз. Артроз плечових суглобів І ст, артроз ключе-акроміальнихзчленень І-I ст, плече-лопатковий періартроз, з гіпотрофією м`язів плечового поясу. ПФС ІІ ст. Артроз, з периартрозом, ліктьових суглобів I СТ., ПФС І- ст., та колінних суглобів І-ІІ ст, ПФС І-ІІ ст. Больовий синдром.
Оглядом лікаря сурдолога від 27.10.2023 року, відносно ОСОБА_1 , встановлений діагноз - двобічна хронічна нейросенсорна приглухуватість І (легкого) ступеня 2 ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією В.0. Остапкович і Н.І.Пономарьової).
Консультаційним висновком спеціаліста від 27.10.2023 року Центру сімейного здоров`я та реабілітації «Геліос», відносно ОСОБА_1 , встановлено - раликулопатія справа пк L5,S1 та шийна С6,С7 з помірно вираженими стагико-динамічними синдромомі нейродистрофією у вигляді двостороннього порушеннями, з больовим періартрозу, ПФ 2ст., остеоартрозу у поєднанні з періартрозом, ліктьових, ПФ плечолопаткового 1-2ст, і колінних, ПФ 1-2ст, суглобів Хронічне обструктивне захворювання легень 1-2ст( пиловий бронхіт 1-2ст, емфізема легень І-2cт) група В. ЛН 1-2ст. Нейросенсорна приглухуватість Іст ( з легким зниженням слуху)- (захворювання професійні 31.10.2019р). Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба 2ст, Іст, ризик 2.
Згідно виписки з медичної карти №458 ОСОБА_1 від 31.03.2025 року та виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 20.10.2025 року виданих КНП «ЦПМСД м.Тернівки», діагноз: Х03Л1-2, загострення. (пиловий бронхіт 1-2, емфізема легень-2) гр.В. ДН-1-2ст-проф. 2019. Супутній діагноз- Гіпертонична хвороба 2, ризик 2, Н-1.
Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.
Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.
Відповідно до ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. При використанні праці домашніх працівників створення належних, безпечних і здорових умов праці покладається на сторони трудового договору. Домашній працівник має право відмовитися від виконання важких робіт, робіт із шкідливими чи небезпечними умовами праці.
Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.
Роботодавець повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, що запобігають виробничому травматизму, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань у працівників.
Статтею 158 КЗпП України встановлено, що роботодавець зобов`язаний вживати заходів для полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження сучасних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, кращого досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості і загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо.
Роботодавець зобов`язаний вживати заходів для забезпечення безпеки і захисту фізичного та психічного здоров`я працівників, здійснювати профілактику ризиків та напруги на робочому місці, проводити інформаційні, навчальні та організаційні заходи щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню).
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Згідно ст.1 Гірничого закону України, шахта - це гірниче підприємство з видобування корисних копалин (вугілля, солей тощо) підземним способом. 
Праця шахтарів супроводжується великим ризиком і характеризується низкою особливостей. Оскільки зсуви порід і обвали лишаються частим явищем, відбивання, відкачування, транспортування руди по штреках і штольнях, а також кріпильні роботи пов`язані з небезпекою для здоров`я. Основними виробничими шкідливостями, які характеризують умови праці шахтарів, є несприятливі метеорологічні умови, пил і токсичні гази, шум і вібрація, недостатнє освітлення.
Тобто, робота в шахті є роботою з небезпечними та шкідливими умовами праці, а саме це виробничі процеси та (або) види робіт, що супроводжуються об`єктивними факторами, які створюють загрозу для здоров`я та життя працівників.
Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.
Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав ушкодження здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків у ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а тому наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені статтями 153, 237-1 Кодексу законів про працю України, для відшкодування моральної шкоди.
Крім того, суд вважає, що під час розгляду справи встановлено, що моральну шкоду позивачу заподіяно з вини відповідача внаслідок виконання ним трудових обов`язків в небезпечних та шкідливих умовах праці.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що отримання позивачем, під час виконання ним професійних обов`язків на підприємствах відповідача, ушкодження здоров`я, за наслідком якого виникла втрата професійної працездатності, відбулось у зв`язку з незабезпеченням належних та безпечних умов праці з боку роботодавця, внаслідок чого позивачу було спричинено моральні страждання у вигляді фізичних та душевних страждань, тому така моральна шкода має відшкодовуватись за рахунок роботодавця, яким є відповідач по справі.
Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25.05.2001 року)(далі за текстом також – Пленум) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Відповідно до частини 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди є Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.11.2019 року, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та виписки із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , згідно яких він лікувався від професійних захворювань з 2019 року по 2025 рік, що беззаперечно вплинуло на моральний стан позивача.
Крім того, суд визнаючи заподіяння позивачу моральної шкоди бере до уваги рішення Конституційного суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004, в якому зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричиняє порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я, тощо.
На основі аналізу приведених вище доказів, суд вважає, що вина відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров`я є доведеною, що є підставою для задоволення позову.
Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмірі 172 940,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована та є завищеною.
Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров`я, ступінь втрати ним професійної працездатності, судової практики у даній категорії спорів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 65 000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.
Доводи відповідача, з приводу того, що позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, а також не надав підтвердження спричинення йому моральної шкоди внаслідок шкідливих умов праці не заслуговують на увагу, так як в п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004р. зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання.
Водночас згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Визначена судом сума моральної шкоди 65 000грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2026 року(8 647грн.), тому ця сума підлягає стягненню з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою немайнового характеру та від сплати судового збору звільнений на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог(65 000грн.х100/172940грн.=37.59%, 37,59%х1331,20 грн.(1% від ціни позову майнова вимога, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму) =500,40грн.
Керуючись ст.ст.263-265,273 ЦПК, на підставі ст.ст.173, 237-1 КЗпП України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок отримання професійного захворювання в сумі 65000грн.(шістдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок) з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір в сумі 500,40 грн.(п`ятсот гривень 40 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», 51400 Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Соборна, будинок 76, ЄДРПОУ 00178353.

Суддя:    Д.Є.Хоменко