Справа № 308/15437/24

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді     Шепетко І.О.,
за участі секретаря судових засідань   Фітаса А. М.,
позивача       ОСОБА_1 ,
представника позивача    Пекар В.І.,
представник третьої особи    Баняс Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – орган опіки і піклування Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
в с т а н о в и в:
Представник позивача адвокат Андращук П.А., що діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивував тим, що з 2012 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, які тривали приблизно до кінця 2013 року. Від спільного проживання у сторін народився син – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що після припинення фактичних шлюбних відносин відповідачка не займається вихованням сина, не бере участі у його житті, не цікавиться станом здоров`я, навчанням та розвитком дитини, не відвідує навчальні заклади, у яких навчається дитина, та фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків.
Зазначає, що дитина проживає разом із ним та повністю перебуває на його утриманні. Саме позивач забезпечує дитину всім необхідним, займається її вихованням, навчанням та розвитком.
Позивач вказує, що син є дитиною з особливими освітніми потребами та навчається у класі з інклюзивною формою навчання, у зв`язку з чим потребує підвищеної уваги та належного піклування, однак відповідачка участі у забезпеченні таких потреб дитини не бере.
Також позивач зазначає, що працює монтажником кондиціонерів та вентиляційних систем у ПП «КЛіНАР», має стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи та має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, виховання та розвитку.
Крім того, позивач посилається на акт обстеження умов проживання від 02.08.2023 року, акт оцінки потреб сім`ї та особи №388 від 02.08.2023 року, а також рішення органу опіки та піклування Ужгородської міської ради від 21.03.2023 року №664/18/0119, яким визнано доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 разом із батьком.
На підставі наведеного позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
23.09.2024 судом відкрито провадження по справі, призначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву.
У провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В. перебувала вищезазначена справа.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 1150 від 29.10.2024 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, матеріали справи підлягають повторному автоматичному перерозподілу у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_4 відрахована зі штату суддів у зв`язку з поданням заяви про відставку згідно наказу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 №37/02-06.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024, головуючим суддею визначено Шепетко І.О.
30.10.2024 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – орган опіки і піклування Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав було прийнято до провадження суддею Шепетко І.О.
13.02.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування в третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – орган опіки і піклування Ужгородської міської ради щодо надання висновку доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 28.03.2025 клопотання представника позивача ОСОБА_5 задовольнено. Зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради подати суду письмовий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
02.06.2025 на адресу суду надійшла відповідь від органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради.
05.06.2025 на адресу суду надіслано копію висновку Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2025 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – орган опіки і піклування Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав. Призначено справу до судового розгляду по суті.
25.09.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді ( внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи) новим представником позивача – адвокатом Пекарь В.І.
23.01.2026 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надійшли додаткові пояснення щодо обґрунтування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав.
06.04.2026 на адресу Ужгородського міськрайонного суду надійшло клопотання про доручення доказів від представника позивача.
Під час допиту малолітнього ОСОБА_2 , проведеного у ході судового розгляду справи, дитина пояснила, що проживає разом із батьком та бабусею. Зазначив, що мати до нього не приходить, не пам`ятає, коли бачив її востаннє, та повідомив, що вона йому не телефонує. Також дитина вказала, що не знає місця проживання матері та зазначила, що мати не привітала його з днем народження.
В судове засідання позивач та представник позивача з`явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином. Поважність причин неявки суду не повідомила. У встановлений судом строк відзив не подала.
Представник третьої особи в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав.
Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, які тривали приблизно до кінця 2013 року.
Під час спільног проживання в них народився син – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 31.05.2023, про що складено відповідний актовий запис за № 1345. Батьком записаний – ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_3 .
Як вбачається із матеріалів справи, з моменту народження спільного сина та після фактичного припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, мати дитини не брала участі у вихованні, утриманні та розвитку дитини. Увесь процес виховання, навчання, піклування та матеріального забезпечення дитини здійснює позивач.
Відповідачка ОСОБА_3 систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні, не відвідує дитину за місцем проживання, а також не бере участі у навчальному процесі дитини, що підтверджується довідкою Ужгородської початкової школи «Ялинка» № 81 від 14.05.2024, характеристикою Ужгородської початкової школи «Ялинка» № 198 від 19.09.2023.
В матеріалах справи наявна довідка ЛКК від 28.05.2024 № 1/35, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує інклюзивної форми навчання у 2024–2025 навчальному році.
Згідно з довідкою Ужгородської початкової школи «Ялинка» № 197 від 19.09.2023 та довідкою Навчально-виховного комплексу «Гармонія» № 331 від 17.09.2024, спільний син сторін — ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у закладі освіти та потребує особливих умов навчання у зв`язку з наявністю інклюзивних освітніх потреб.
З матеріалів справи також убачається, що дитина фактично проживає разом із батьком за адресою його місця проживання. На підтвердження зазначеного до матеріалів справи надано договір від 06.06.2023 №НСМ 289294, посвідчений приватним нотаріусом Матей Р.І. та зареєстрований у реєстрі за № 1062, укладений між сторонами, яким врегульовано питання місця проживання їхньої спільної дитини — ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до умов договору сторони визначили місце проживання дитини разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач забезпечує належні умови проживання, виховання, розвиток та матеріальне утримання дитини.
Крім того, позивач офіційно працевлаштований в ПП «КЛіНАІР» з 2020 року, має стабільний дохід та позитивну характеристику за місцем роботи, що свідчить про можливість належного забезпечення потреб дитини.
З наданого суду висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому № 636/17/01-12 від 03.06.2025 вбачається, що за результатами обстеження умов проживання та з`ясування обставин щодо забезпечення інтересів дитини, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком.
З додаткових пояснень, наданих органом опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо обґрунтування висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, вбачається, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.08.2025 у справі № 308/10247/24 відповідачку вже було позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини — ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Крім того, орган опіки та піклування зазначив, що відповідачка нотаріально посвідчила заяву про відсутність заперечень щодо позбавлення її батьківських прав у даній справі, у зв`язку із чим орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення її батьківських прав.
Також суду надано додаткові документи, а саме: відомості з інформаційної системи «Резерв+», згідно з якими ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має чинне бронювання строком до 23.02.2027.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду із позовом про позбавлення батьківських прав не пов`язане з наміром ухилення від виконання військового обов`язку чи отриманням переваг, пов`язаних із проходженням військової служби, оскільки на момент звернення до суду позивач мав чинне бронювання та не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.
Суд враховує пояснення малолітнього ОСОБА_2 , надані під час його опитування у ході судового розгляду справи, відповідно до яких дитина проживає разом із батьком та бабусею, мати участі у його вихованні не бере, не підтримує з ним спілкування, не телефонує та тривалий час не відвідує дитину. Також малолітній зазначив, що не знає місця проживання матері та немає зв`язку з нею.
Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність належної участі відповідачки у житті та вихованні дитини, самоусунення від виконання батьківських обов`язків та відсутність належного емоційного зв`язку з дитиною.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).
Згідно з положеннями статті 150 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав.
Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розви¬ток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Судом встановлено, що відповідач участі в утриманні дитини та її вихованні не бере, не цікавиться станом здоров`я, навчанням та фізичним розвитком, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, матеріально її не забезпечує. 
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки ОСОБА_3 , не маючи об`єктивних причин, пов`язаних зі станом фізичного або психічного здоров`я, ухиляється від обов`язків по вихованню малолітньої дитини, тому суд вважає за необхідне, враховуючи інтереси дитини, позбавити відповідача батьківських прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду.
На підставі ст. ст. 121, 164, 166 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 212-215, 224-228, 231, 233, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – орган опіки і піклування Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав – задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст ухвали складено 29 травня 2025 року.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 ;
Представник позивача: адвокат Пекар Віктор Іванович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №917 від 05.12.2018;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ,  РНОКПП – НОМЕР_3 ;
Третя особа на стороні позивача: Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради (місце розташування: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл.Поштова, 3,).

Суддя        І.О. Шепетко