ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 червня 2026 року	Справа №160/20277/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31 березня 2025 року щодо відмови у перерахунку пенсії - переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію, яка призначається відповідно до вимог ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - протиправним та скасувати дане рішення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію, яка призначається відповідно до вимог ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також здійснити перерахунок пенсії, починаючи з дня звернення з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, тобто з 24 березня 2025 року. 
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач є інвалідом 3 групи у зв`язку з професійним захворюванням та з 31 серпня 2015 року знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV (далі – Закон №1058-ІV), при цьому, здобувши в подальшому необхідний пільговий стаж, передбачений ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV (понад 25 років), позивач 24.03.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV, проте оскаржуваним рішенням відповідача від 31 березня 2025 року позивачеві безпідставно та протиправно відмовлено у переведенні з одного виду пенсії на інший, з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу, хоча при попередньому зверненні позивача до відповідача з аналогічною заявою пенсійним органом визнавалася наявність у позивача станом на 01.03.2024 року пільгового стажу у кількості 23 роки 11 місяців 13 днів з необхідних 25 років, відтак, з урахуванням часу, що пройшов після цього, по день повторного звернення позивача з вищевказаною заявою (24.03.2025 року), а саме: 01 рік 00 місяців 23 дні, які мають бути зараховані позивачеві до пільгового стажу згідно з приписами абз.5 ч.1 ст.24 Закону №1058-ІV та ч.5 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) як час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, загальний пільговий стаж ОСОБА_1 складає 25 років 00 місяців 06 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі №160/20277/25 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзивів на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Також вказаною ухвалою суду витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
29.08.2025 року на виконання вимог ухвали суду від 10.03.2025 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Копія позовної заяви з додатками та копія ухвали суду від 16.07.2025 року надіслані Головному управлінню Пенсійного фонду в Дніпропетровській області в його електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» та отримані відповідачем 11.07.2025 року та 16.08.2025 року, відповідно, про що свідчать довідки про доставку електронного листа, однак, станом на час розгляду справи відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 18.05.2015 року отримує пенсію по інвалідності (третя група, трудокаліцтво/профзахворювання згідно з актом від 21.07.2015).
Як свідчать матеріали справи, вперше позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про проведення перерахунку пенсії щодо переходу на інший вид пенсії – за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 19.09.2022 року.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 27.09.2022 року №18782/03-16 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії незалежно від віку у зв`язку із відсутністю 25 років стажу за переліком Списку робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202.
01.03.2023 року позивач повторно звернувся до пенсійного органу з аналогічною заявою із проханням зарахувати до пільгового стажу роботи на посаді гірника очисного вибою час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням та врахуванні при призначенні пенсії роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Листом від 30.03.2023 року № 12629-8040/В-01/8-0400/23 відповідачем повідомлено, що позивачу на звернення від 19.09.2022 року вже було відмовлено у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Пільговий стаж роботи підтверджено довідкою №330 від 19.09.2022, яка видана ПАТ «Суха Балка», за період роботи з 14.01.2002 по 18.09.2015 та складає:
- на підземних і відкритих гірничих роботах - 0 років 4 місяць 19 днів;
- на провідних професіях - 9 років 1 місяць 11 днів; 
- за Списком №1 - 3 роки 9 місяців 11 днів.
До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період роботи з 02.08.2005 по 26.12.2005, оскільки це період роботи між закінченням терміну дії результатів атестації робочих місць на підприємстві. Враховуючи вищевикладене, право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-ІV відсутнє.
Страховий стаж врахований по 18.09.2015 складає: 13 років 8 місяців 06 днів (в тому числі, робота за Списком №1: 13 років).
Не погоджуючись з вказаним, позивач оскаржив відмову в судовому порядку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом №12629-8040/В-01/8-0400/23 від 30 березня 2023 року, щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії по інвалідності на пенсію, відповідно до вимог ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 березня 2023 року про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії по інвалідності на пенсію, відповідно до вимог ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23 набрало законної сили 05.08.2023 року.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , останній працював у наступні періоди:
- 14.01.2002 прийнято на шахту “Ювілейна” підземним гірником 2 розряду з повним робочим днем в підземних умовах;
- 27.03.2002 переведено підземним дробильником 4 розряду з повним робочим днем в підземних умовах там же;
- 02.06.2006 переведено на дільницю № 6 підземним гірником 1 розряду з повним робочим днем в підземних умовах там же;
- 08.08.2006 переведено гірником очисного вибою 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах там же;
- 17.06.2009 переведено підземним гірником очисного вибою 4 розряду з повним робочим днем в підземних умовах там же;
- 16.07.2013 переведено гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах там же;
- 18.09.2015 звільнено за станом здоров`я, що перешкоджає роботі п. 2 ст. 40 КЗпП України. 
Відповідно до наданої позивачем довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.09.2022 № 330, виданої ПАТ «Суха Балка», позивач працював повний робочий день в ПАТ «Суха Балка» на підземних роботах з видобутку руди та інших корисних копалин з вмістом/у тому числі у вміщующих породах/двоокису кремнію 10 відсотків і більше за професіями:
- з 14.01.2002 по 26.03.2002 - гірник підземний шахти “Ювілейна”, що передбачено: частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, розділ II Постанови КМУ від 31.03.1994 № 202; 00 років, 02 міс., 13 дн.;
- з 27.03.2002 по І5.01.2003 - дробильник підземний шахти “Ювілейна”, що передбачено : Списком № 1 , розділ 1 , підрозділ 1, пункт а, позиція 1010100а Постанова КМУ № 162 від 11.03.1994, статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- з 16.01.2003 по 01.06.2006 - дробильник підземний шахти “Ювілейна”, що передбачено: Списком № 1 , розділ 1 , підрозділ 1, позиція 1.1а Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003р. та статтею 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
За період: з 27.03.2002 по 01.06.2006 - 04 років, 02 міс., 05 днів.
- з 02.06.2006 по 07.08.2006 - гірник підземний шахти “Ювілейна”, що передбачено: частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, розділ II Постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202.
За період: з 02.06.2006р. по 07.08.2006р. - 00років., 02 міс., 06 дн.
- з 08.08.2006 по 18.09.2015 - гірник очисного вибою шахти “Ювілейна”, що передбачено: частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (провідні професії);
За період: з 08.08.2006р. по 18.09.2015р. – 09 років., 01 міс., 11 дн.
Підстава видачі довідки: особова картка № 470 від 14.01.2002 р. накази з кадрових питань. Атестація робочих місць: наказ № 629 від 02.08.2000 р., по ПрАТ “СУХА БАЛКА”.
Судом наголошено, що вказана довідка містить конкретні відомості визначені Порядком №637 щодо періодів роботи позивача, професій, посад, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.
Крім того, суд також встановив, що позивач, у періоди з 14.01.2002 по 26.03.2002 та з 02.06.2006 по 07.08.2006 працював повний робочий день на підземних роботах з видобутку руди та інших корисних копалин з вмістом/у тому числі у вміщующих породах/ двоокису кремнію 10 відсотків і більше за професією - гірник підземний. Крім того, посада гірника очисного вибою, яку позивач обіймав з 08.08.2006 по 18.09.2015, відноситься до провідних професій, згідно ч.3 ст.114 Закону №1058-IV. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування вказаних періодів роботи до його пільгового стажу згідно з частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV. 
Також вказаним рішенням суду встановлено, що період перебування позивача на інвалідності (3 група) у зв`язку із професійним захворюванням підтверджується довідкою МСЕК серії 12 AAВ № 130473 та пенсійним посвідченням № 132491 серії ААМ. Також відповідно до акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.07.2015, професійне захворювання позивача виникло на роботі в підземних умовах шахти “Ювілейна” підземним гірником очисного забою. Таким чином, суд дійшов висновку, що, з огляду на перебування позивача перед звільненням на посаді гірника очисного вибою, яка є професією пов`язаною зі шкідливими умовами, та відноситься до пільгового стажу, час перебування позивача на інвалідності з 19.09.2015 (після звільнення) по 01.03.2023 (день звернення до пенсійного фонду із заявою) підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача. 
Крім цього, судом встановлено, що відповідно до листа від 30.03.2023 № 12629-8040/В-01/8-0400/23 відповідачем зазначено, що пільговий стаж роботи позивача складає:
- на підземних і відкритих гірничих роботах - 0 років 4 місяць 19 днів;
- на провідних професіях - 9 років 1 місяць 11 днів; 
- за Списком №1 - 3 роки 9 місяців 11 днів.
Страховий стаж врахований по 18.09.2015 складає: 13 років 8 місяців 06 днів (в тому числі, робота за Списком №1: 13 років). Тобто, при визначенні розміру пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком у відповідності до положень ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем правила, встановлені в Роз`ясненні Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, не застосовувались. Разом з цим, суд наголосив, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" може бути застосовано при призначенні пенсії позивачу за частиною 1 статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (аналогічні положення містить ч.3 ст.114 Закону №1058) в частині додаткового зарахування періоду роботи за провідними професіями за кожний повний рік роботи за провідною професією додатково зарахувавши три місяці, а також зарахування кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за 9 місяців. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, пільговий стаж позивача становить більше 10 років в умовах підземних робіт, а тому в даному випадку можуть бути застосовані положення роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року. Так, час перебування позивача на посаді гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею та час перебування на інвалідності (з 08.08.2006 по 01.03.2023) підлягає додатковому зарахуванню за кожний повний рік роботи за провідною професією за 01 рік 03 місяці. Тобто, саме по 3 місяці на кожен повний рік роботи гірничим очисного вибою має додаватися до пільгового стажу.
Окремо суд зазначив, що період роботи позивача повний робочий день на посаді дробильника підземного з 27.03.2002 по 01.06.2006 серед вичерпного переліку визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку, не передбачено. Разом з цим, вказана посада передбачена Списками № 1 затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та від 16.01.03 № 36 та з урахуванням вказаних роз`яснень щодо можливості зарахування працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до стажу: кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців, період роботи позивача з 27.03.2002 по 01.06.2006 підлягає також зарахуванню до пільгового стажу позивача із розрахунку кожен рік такої роботи за 9 місяців. З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути враховано при зарахуванні пільгового стажу позивача.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, яке набрало законної сили, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснено повторний розгляд заява позивача від 01.03.2023 року, за наслідками якого винесено рішення від 01 березня 2024 року №912400171882 «Щодо повторного розгляду заяви згідно рішення суду», яким відмовлено у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу, передбаченого вказаною нормою Закону – 25 років, в той час, як пільговий стаж ОСОБА_1 згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV складає 23 роки 11 місяців 13 днів, що є недостатнім. 
Також у вказаному рішенні зазначено, що пільговий стаж позивача складається з:
- пільговий стаж на підземних роботах (на 25 років) – 4 місяці 19 днів;
- пільговий стаж за Списком №1 з урахуванням коефіцієнта 0,9 – 3 роки;
- пільговий стаж роботи (на 20 років) з урахуванням коефіцієнта 1,3 – 11 років 04 місяці 11 днів;
- період перебування на інвалідності від профзахворювання з урахуванням коефіцієнта 1, 3 – 09 років 02 місяці 13 днів, -
отже, пільговий стаж з урахуванням коефіцієнтів складає 23 роки 11 місяців 13 днів.
Судом встановлено, що вищевказане рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01 березня 2024 року №912400171882 «Щодо повторного розгляду заяви згідно рішення суду» позивачем не оскаржувалося.
Разом з тим, в подальшому, 24 березня 2025 року ОСОБА_1 після спливу часу, протягом якого він продовжував перебувати на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, знов звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 31 березня 2025 року позивачеві відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу, передбаченого вказаною нормою Закону – 25 років, в той час, як пільговий стаж ОСОБА_1 згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV на день винесення цього рішення складає лише - 23 роки 03 місяці 00 днів, що є недостатнім. 
Також у цьому рішенні вказано, що за результатами розгляду матеріалів електронної пенсійної справи та наданих до заяви документів ОСОБА_1 встановлено, що страховий стаж з урахуванням кратності за Списком №1 складає 13 років 08 місяців 06 днів + додатковий стаж (профзахворювання) складає 09 років 06 місяців 25 днів. Підсумок стажу з урахуванням кратності + додаткові роки за Списком №1 складає 23 роки 03 місяці.
Вважаючи вищевказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, зокрема, Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
При цьому ч.1 ст.10 Закону №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Абзацами 1-2 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Крім цього, абзацом 5 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Такий же порядок зарахування часу перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання передбачений і частиною 5 статті 56 Закону №1788-XII, згідно з якою час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Також згідно з частиною 4 статті 9 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року №2694-XII час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Таким чином, вказані норми законодавства містять пряму вказівку на зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно з пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий, склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Аналогічні положення містить ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ч.5 ст.114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Таким чином, для виникнення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV незалежно від віку працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий, склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, повинні мати пільговий стаж на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Як встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, яке набрало законної сили, період перебування позивача на інвалідності (3 група) у зв`язку із професійним захворюванням підтверджується довідкою МСЕК серії 12 AAВ № 130473 та пенсійним посвідченням № 132491 серії ААМ, при цьому відповідно до акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.07.2015, професійне захворювання позивача виникло на роботі в підземних умовах шахти “Ювілейна” підземним гірником очисного забою, водночас, посада гірника очисного вибою, яку позивач обіймав з 08.08.2006 по 18.09.2015, відноситься до провідних професій, згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, отже, з огляду на перебування позивача перед звільненням на посаді гірника очисного вибою, яка є професією пов`язаною зі шкідливими умовами, та відноситься до пільгового стажу, час перебування позивача на інвалідності з 19.09.2015 (після звільнення) по 01.03.2023 (день звернення до пенсійного фонду із заявою) підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача. 
Разом з цим, відповідно до рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01 березня 2024 року №912400171882 «Щодо повторного розгляду заяви згідно рішення суду», прийнятого за наслідками повторного розгляду заява позивача від 01.03.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, яке набрало законної сили, пільговий стаж ОСОБА_1 згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV складає 23 роки 11 місяців 13 днів та складається з:
- пільговий стаж на підземних роботах (на 25 років) – 4 місяці 19 днів;
- пільговий стаж за Списком №1 з урахуванням коефіцієнта 0,9 – 3 роки;
- пільговий стаж роботи (на 20 років) з урахуванням коефіцієнта 1,3 – 11 років 04 місяці 11 днів;
- період перебування на інвалідності від профзахворювання з урахуванням коефіцієнта 1, 3 – 09 років 02 місяці 13 днів.
Судом не надається оцінки правомірності вказаного рішення відповідача, оскільки воно не є предметом оскарження у цій справі, водночас, судом враховуються наведені у цьому рішенні розрахунки пільгового стажу позивача, здійснені відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, яке набрало законної сили.
При цьому суд констатує, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваного у цій справі рішення від 31 березня 2025 року про відмову позивачеві у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV, фактично проігноровано висновки суду, викладені у рішенні від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, яке набрало законної сили, та власні розрахунки, вчинені на виконання цього рішення та викладені у своєму ж рішенні від 01 березня 2024 року №912400171882 «Щодо повторного розгляду заяви згідно рішення суду», та безпідставно зменшено загальну кількість пільгового стажу позивача з 23 роки 11 місяців 13 днів до 23 роки 03 місяці, а також безпідставно зараховано весь пільговий стаж лише до пільгового стажу за Списком №1, в той час, як у рішенні від 01 березня 2024 року №912400171882 «Щодо повторного розгляду заяви згідно рішення суду» було чітко вказано, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, що пільговий стаж ОСОБА_1 згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV становить 23 роки 11 місяців 13 днів та складається з:
- пільговий стаж на підземних роботах (на 25 років) – 4 місяці 19 днів;
- пільговий стаж за Списком №1 з урахуванням коефіцієнта 0,9 – 3 роки;
- пільговий стаж роботи (на 20 років) з урахуванням коефіцієнта 1,3 – 11 років 04 місяці 11 днів;
- період перебування на інвалідності від профзахворювання з урахуванням коефіцієнта 1, 3 – 09 років 02 місяці 13 днів.
Тобто, як з рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, яке набрало законної сили, так і з прийнятого на його виконання рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01 березня 2024 року №912400171882 «Щодо повторного розгляду заяви згідно рішення суду», слідує, що позивач станом на час звернення з заявою від 01.03.2023 року мав пільговий стаж за провідною професією «гірника очисного вибою» (на 20 років) з урахуванням коефіцієнта 1,3 – 11 років 04 місяці 11 днів, при цьому період перебування позивача на інвалідності від профзахворювання, яке виникло на роботі в підземних умовах шахти “Ювілейна” підземним гірником очисного забою, тобто за цією ж провідною професією, з урахуванням коефіцієнта 1, 3, склав - 09 років 02 місяці 13 днів, водночас, цей період перебування позивача на інвалідності від профзахворювання відповідно до абз.5 ч.1 ст.24 Закону №1058-ІV та ч.5 ст.56 Закону №1788-ХІІ має бути зарахований саме до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV, на що безпосередньо вказано у рішенні суду від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, тобто до пільгового стажу за провідною професією «гірника очисного вибою», відтак, загальний стаж позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV, тобто пільговий стаж за провідною професією «гірника очисного вибою», складав вже станом на 01.03.2024 року понад 20 років (11 років 04 місяці 11 днів + 09 років 02 місяці 13 днів).
Відповідно, враховуючи, що станом на 24 березня 2025 року (на день звернення позивача з заявою про переведення на інший вид пенсії, за результатом розгляду якої прийнято оскаржуване у цій справі рішення) позивач продовжував перебувати на інвалідності (3 група) у зв`язку із професійним захворюванням, яке відповідно до акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.07.2015, виникло на роботі в підземних умовах шахти “Ювілейна” підземним гірником очисного забою, то й період з 19.09.2015 (після звільнення) по 24.03.2025 (день звернення до пенсійного фонду із заявою), включно, відповідно до приписів абз.5 ч.1 ст.24 Закону №1058-ІV та ч.5 ст.56 Закону №1788-ХІІ має бути зарахований позивачеві до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV, тобто до пільгового стажу за провідною професією «гірника очисного вибою», що, у свою чергу, збільшує загальний пільговий стаж позивача, в тому числі й пільговий стаж за провідною професією «гірника очисного вибою», який станом на 24 березня 2025 року складав понад 20 років, що відповідно до приписів ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку.
Щодо врахування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону №1788-ХІІ.
Відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до стажу: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
Суд наголошує, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" може бути застосовано при призначенні пенсії позивачу за частиною 1 статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (аналогічні положення містить ч. 3 ст. 114 Закону № 1058) в частині додаткового зарахування періоду роботи за провідними професіями за кожний повний рік роботи за провідною професією додатково зарахувавши три місяці, а також зарахування кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за 9 місяців.
Як встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, яке набрало законної сили, пільговий стаж позивача становить більше 10 років в умовах підземних робіт, тож у цьому випадку можуть бути застосовані положення роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року.
Відтак, час перебування позивача на інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням, яке відповідно до акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.07.2015, виникло на роботі в підземних умовах шахти “Ювілейна” підземним гірником очисного забою, за період з 19.09.2015 (після звільнення) по 24.03.2025 (день звернення до пенсійного фонду із заявою) підлягає додатковому зарахуванню за кожний повний рік роботи за провідною професією за 01 рік 03 місяці.
Як вказано вище, спірне рішення відповідача від 31.03.2025 року не містить інших мотивів для відмови у переведенні позивача на інший вид пенсії, окрім недостатності пільгового стажу, разом з тим, з наведених в цьому рішенні розрахунків судом встановлено, що пенсійним органом при прийнятті цього рішення фактично проігноровано як висновки суду, викладені у рішенні від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, яке набрало законної сили, так і власні розрахунки, вчинені на виконання цього рішення та викладені у своєму ж рішенні від 01 березня 2024 року №912400171882 «Щодо повторного розгляду заяви згідно рішення суду», та безпідставно зменшено загальну кількість пільгового стажу позивача з 23 роки 11 місяців 13 днів до 23 роки 03 місяці, а також безпідставно зараховано весь пільговий стаж лише до пільгового стажу за Списком №1, в той час, як у рішенні від 01 березня 2024 року №912400171882 «Щодо повторного розгляду заяви згідно рішення суду» було чітко вказано, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні від 05.07.2023 року у справі №160/8325/23, що пільговий стаж ОСОБА_1 згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV становить 23 роки 11 місяців 13 днів та складається з: пільговий стаж на підземних роботах (на 25 років) – 4 місяці 19 днів; пільговий стаж за Списком №1 з урахуванням коефіцієнта 0,9 – 3 роки; пільговий стаж роботи (на 20 років) з урахуванням коефіцієнта 1,3 – 11 років 04 місяці 11 днів; період перебування на інвалідності від профзахворювання з урахуванням коефіцієнта 1, 3 – 09 років 02 місяці 13 днів. Крім того, в оскаржувану рішенні безпідставно розраховано пільговий стаж позивача за час перебування на інвалідності лише у кількості 09 років 6 місяців 25 днів, без врахування періоду перебування позивача на інвалідності за профзахворюванням з моменту звільнення та до моменту звернення з заявою про призначення пенсії від 24.03.2025р. Жодних підстав такого розрахунку в рішенні не наведено.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не виконав свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів та дійшов помилкового висновку про загальну кількість пільгового стажу позивача.
Разом з тим, як встановлено судом в межах цієї справи, позивач станом на день звернення до відповідача із заявою від 24.03.2025 року у сукупності мав достатній пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV.
Таким чином, суд доходить висновку про протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31 березня 2025 року щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та, відповідно, про наявність підстав для скасування цього рішення і задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо частини позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію, яка призначається відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також здійснити перерахунок пенсії, починаючи з дня звернення з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, тобто з 24 березня 2025 року, суд зазначає наступне.
Ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.
Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.
Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).
Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи, що оскаржуваним рішенням відповідача було протиправно відмовлено позивачеві у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» лише через відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, передбаченого вказаною нормою Закону, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звернення із заявою необхідний пільговий стаж мав, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме здійснення переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тож слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити відповідне переведення позивача з одного виду пенсії на інший, а також здійснити відповідний перерахунок його пенсії, починаючи з дати звернення з відповідною заявою, а саме з 24.03.2025р.
На переконання суду, зобов`язання відповідача здійснити відповідне переведення позивача з одного виду пенсії на інший, а також здійснити відповідний перерахунок його пенсії, починаючи з дати звернення з відповідною заявою, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Більше того, суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачем не наведено, а тому суд дійшов висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для переходу з одного виду пенсії на інший. 
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог до відповідача відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом, у розмірі 1211,20грн. підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань відповідно до ч.1 ст.139 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31 березня 2025 року про відмову у перерахунку пенсії - переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) здійснити переведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також здійснити відповідний перерахунок його пенсії, починаючи з дня звернення з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, тобто з 24 березня 2025 року. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова