Єдиний унікальний номер 725/5664/25 
Номер провадження 2/725/869/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026 року 

Чернівецький районний суд міста Чернівців 
в складі:
головуючої судді Піхало Н.В. 
за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся із вказаними вище позовом про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги мотивує тим, що 28.03.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит у сумі 16900,00 грн. 
Відповідно до укладеного Договору факторингу про відступлення прав вимоги, позивач набув права вимоги про стянення до відповідача боргу за вказаним договором.
Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснив повернення кредитних коштів, внаслідок чого позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 81441,00 грн, з яких 16899,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 64541,80 грн. заборгованість за процентами. Також просив стягнути з відповідача судові витрати. Заочним рішенням Чернівецького районного суду м. Чернівців від 19 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задоволено та стягнуто з  ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 81 441 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 гривні, та судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.
У лютому 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2  звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в обгурнутання якої вказувала, що згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та 28.03.2023 року перерахував  ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 16 900,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 . Строк повернення вказаних коштів тривав до 27.04.2023 року, тобто 30 днів (дисконтний період), та міг бути продовжений за умови сплати Позичальником всіх нарахованих за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду процентів у розмірі 2129 грн. 40 коп. 
Зазначала, що строк кредитування відповідно до умов договору тривав з 28.03.2023 року по 27.04.2023 року, тобто 30 днів, ставка за користування кредитом становить 0,42% від суми кредиту на день. Вважає, що згідно даних умов кредитного договору з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», підлягає сума стягнення за Кредитним договором № 880482958 від 28.03.2023 року у розмірі 19029,40 грн., з яких 16900 грн. – тіло кредиту, 2129,40 грн. – відсотки за користування кредитними коштами. Крім того, просила розгляд справи проводити без їх участі.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» через канцелярію суду скерував письмові заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якій вказав, що відповідач здійснював часткові платежі на виконання умов кредитного договору, що свідчить про усвідомлення ним факту існування зазначеного договору та визнання зобов`язань за ним. При цьому, сплата відсотків, нарахованих за кредитним договором №880482958 від 28.03.2023 року, підтверджує не лише наявність заборгованості, але й згоду ОСОБА_1 з умовами цього договору. Таким чином, наведені обставини є належним та достатнім доказом того, що ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитного договору та прийняла їх. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, ОСОБА_1 вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог Позивача за кредитним договором.  
Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 30 березня 2026 року заяву задоволено, заочне рішення Чернівецького районного суду м. Чернівців від 19 грудня 2025 року скасовано та призначено справу у порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 20 квітня 2026 року об 15 год. 00 хв.
В судове засідання сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у їх відсутності.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
З матеріалів справи убачається, що 28 березня 2023 року між ОСОБА_1 та між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №880482958 (а.с.32 зворотна сторона - 41), у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
При цьому, як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 15 Договору «Реквізити та підписи сторін».
Отже, Договір був вчинений в електронній формі, який відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Відповідно до п.2.1. Договору кредитної лінії № 880482958 від 28.03.2023 року (далі Договір) Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 16900 грн. 00 коп. (шістнадцять тисяч дев`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 
Відповідно до пункту 2.3. Договору Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 16900 грн. 00 коп. одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 27.04.2023 року.
Також умовами Договору передбачено, що Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти.
При цьому, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику обумовлену договором кредиту суму грошових коштів й відповідно даний факт не спростовано відповідачем. 
При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором № 880482958 від 28.03.2023 року, у позичальника ОСОБА_1 , існує заборгованість яка складається із 81 441 грн. 00 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту 16 899 грн. 20 коп., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 64 541 грн. 80 коп.
Так, на підставі частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцеві третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів,електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис",за умовами користування засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Таким чином, наданими позивачем доказами достовірно встановлено, що між сторонами виникли кредитні зобов`язання та товариство виконала свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу в обумовленому у кредитному договорі розмірі й відповідно доказів на спростування вказаного суду не надано.
Разом з тим, відповідач своїх зобов`язань згідно кредитного договору не виконав.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Із урахуванням наведених вище обставин та вимог закону, суд вважає, що заявлені ТОВ Компанія «ЕЙС», яке набуло відповідно до укладених Договорів факторингу права вимоги про стягнення до відповідача боргу за вказаним договором, позовні вимоги до ОСОБА_1 підлягають задоволенню та з останнього слід стягнути заборгованість по тілу кредиту в розмірі 16 899 грн. 20 коп. 
Щодо позивних вимог товариства про стягнення з відповідача заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 64 541 грн. 80 коп., то суд зазначає наступне.
Так, відповідно до пункту 3.1. Договору Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.
Відповідно до пункту 3.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та періоду Пільгової реструктуризації оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. 
Відповідно до пункту 3.3. Договору для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 2129 грн. 40 коп. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет.
Відповідно до пункту 7.1. Договору на момент укладення цього Договору, Сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 27.04.2023 року, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. 
Відповідно до пункту 8.3.1. Договору за період від дати видачі Кредиту до 27.04.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 153,30 (сто п`ятдесят три цілих три десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,42 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та 28.03.2023 року перерахував ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 16 900,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 . Строк повернення вказаних коштів тривав до 27.04.2023 року, тобто 30 днів (дисконтний період), та міг бути продовжений за умови сплати Позичальником всіх нарахованих за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду процентів у розмірі 2129 грн. 40 коп.
Крім того, з матеріалів справи, вбачається, що станом на дату подання позовної заяви на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» не надходило жодного платежу на погашення заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договорам, тобто останній не вчинив дій, що свідчать про продовження дисконтного періоду, а відтак він не був продовжений.
За таких обставин строк кредитування відповідно до умов договору тривав з 28.03.2023 року по 27.04.2023 року, тобто 30 днів, ставка за користування кредитом становить 0,42% від суми кредиту на день.
Враховуючи визначену законом можливість стягнення відсотків виключно в межах строку кредитування, до сплати підлягають відсотки за користування кредитними коштами в межах 30 днів, що враховуючи проценту ставку в 0,42%, становить 2129,40 грн.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, й відповідно з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним Договором №880482958 від 28.02.2023 року у розмірі 19029,40 грн., з яких 16 899 грн. 20 коп. – тіло кредиту, 2129,40 грн. – відсотки за користування кредитними коштами.
Крім того, відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивач просить також з відповідача стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.
Зокрема, суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги як надання усної консультації, так і складання позовної заяви про стягнення боргу.
Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. понесених витрат на правничу допомогу та 2422,40 грн. судового збору.
Керуючись ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 512, 514, 516, 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», суд, -
ВИРІШИВ :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, м. Київ, Харківське шосе,19 офіс 2005) заборгованість за кредитним договором №880482958 від 28.03.2023 року у розмірі 19 028 грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, м. Київ, Харківське шосе,19 офіс 2005) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 гривень, та 2422 гривень 40 копійок судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.  

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Піхало Н.В.