Справа № 364/234/26
Провадження № 2/364/271/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 , Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді     Моргун Г.Л.,
за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,
розглянувши в селищі Володарка, у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін, справу за позовом
заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури (код ЄДРПОУ: відсутній, адреса: вул. Шолом-Алейхема, 38 А, м. Біла Церква, Київська область, 09117, засоби зв`язку: (04563) 5 31 50, e-mail: bc_prok@ukr.net)
в інтересах держави в особі: 
Національної служби здоров`я України (код ЄДРПОУ: 42032422, адреса: просп. Степана Бандери, 19, м. Київ, 04073, засоби зв`язку: (044) 426 67 77, e-mail: info@nszu.gov.ua),
до
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП не відомий, серія та номер паспорту не відомі, зареєстрований та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку: не відомі),
третя особа на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» (код ЄДРПОУ: 01994586, адреса: вул. Ігоря Зінича, 9, м. Біла Церква, Київська область, 09100, засоби зв`язку: (04563) 6 51 51, e-mail: bsclinica2@ukr.net),
про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
04.03.2026 до суду надійшов зазначений цивільний позов. Прокурор звернувся до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України , ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» , ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України. У позові позивач зазначає, що Білоцерківською окружною прокуратурою встановлено підстави для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави щодо відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у кримінальному провадженні № 12024111030001919 від 23.05.2024.
Вироком Володарського районного суду Київської області від 07.11.2024 у кримінальному провадження № 12024111030001919 від 23.05.2024 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку тривалістю 2 (два) роки із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 13.11.2025 № 03-05/4087, потерпілий від кримінального правопорушення ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» в період з 22.05.2024 по 28.05.2024 (06 ліжко-днів).
Вартість 1 ліжко-дня, згідно з проведеним розрахунком становить у лютому місяці 2024 року - 2 607,87 грн. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 становлять 15 647,22 грн (06 л/д*2 607,87=15 647,22).
Факт отримання ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та його перебування на стаціонарному лікуванні знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із суспільно-небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та кримінально-караними діями ОСОБА_1 .

Позивач посилаючись на обставини викладені у позові та ст. ст. 131-1 Конституції України, ст. ст. 1206 ЦК України, ст. ст. 56, 175 ЦПК України, ст. 23 Закону України « Про прокуратуру», просить суд:
-стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати понесені Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету України на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у кримінальному провадженні № 12024111030001919 від 23.05.2024 - ОСОБА_2 у сумі 15 647,22 грн., які зарахувати до Державного бюджету України.

Після усунення недоліків на виконання ухвали суду від 17.03.2026 ухвалою суду від 01.04.2026 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи без їх виклику в судове засідання. Судовий розгляд справи по суті призначено на 04.05.2026. 

Сторони про визначену судом дату розгляду справи належним чином повідомлені на що вказують поштове відправлення ( т. 2 а.с. 1-3, 6, 7-9).
06.04.2026 до суду надійшла заява Національної служби здоров`я України про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (т. 2а.с. 4-5).

З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву відповідача, оглянувши письмові докази надані позивачем, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що вироком Володарського районного суду Київської області від 07.11.2024 у кримінальному провадження № 12024111030001919 від 23.05.2024 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 10.12.2024 (а.с. 18-22).
Так, 22.05.2024, близько 18:00 ОСОБА_1 знаходячись в наметі для відпочинку поблизу продовольчого магазину по АДРЕСА_2 де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_2 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи потерпілому ОСОБА_2 , чим заподіяв йому тілесних ушкоджень у виді травматичного двобічного відкритого перелому нижньої щелепи зі зміщенням.
Разом з тим, внаслідок заподіяння удару в нижню щелепу, потерпілий ОСОБА_2 втратив рівновагу, впав та вдарився правою стороною тулуба об дерев`яний стіл (лавку) та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці із помірним зміщенням.
Вищевказані тілесні ушкодження заподіяні ОСОБА_2 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров`я.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 цієї статті визначено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» (далі Порядок) затвердженим постановою КМУ № 545 від 16.07.1993.
Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Згідно п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Згідно з листом КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 16.02.2026 № 03-05/526, у зв`язку із відсутністю інформації в медичного закладу щодо матеріалів кримінального провадження здійснити належним чином заходи по стягненню коштів на лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб до відповідного бюджету є неможливим. Оскільки медичним закладом не набуто процесуального статусу в кримінально-процесуальних відносинах, тому у повній мірі неможливо здійснити претензійно-позовну роботу в межах Постанови Кабінету Міністрів від 16.07.1993 № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання». Витрати на стаціонарне лікування потерпілого, якого встановлено Білоцерківською окружною прокуратурою - ОСОБА_2 не відшкодовано Фактичні витрати становлять 15 647,22 грн (а.с. 25-26).
Відповідно до інформації, наданою КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 16.02.2026 № 03-05/526 потерпілий ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні з 22.05.2024 по 28.05.2024. Вартість 1 ліжко-дня, згідно з проведеним розрахунком становить у травні місяці 2024 року - 2 607,87 грн. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 становлять 15 647,22 грн (06 л/д*2 607,87) (а.с. 27).
Згідно з інформацією Національної служби здоров`я України за результатами розгляду листа від 10.02.2026 № 4440/2-17-26 (а.с. 43-45), між Національної служби здоров`я України та КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» у 2024 році укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій від 01.02.2024 № 3381-Е124-Р000, який діяв до 31.12.2024, копію якого разом з додатками та договорами про внесення змін до договору додано до позовної заяви (а.с. 46-217).
Пунктом 8 названого договору визначено, що надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів (а.с. 46).
Відтак, послуги КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачені Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок Державного бюджету України.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
У п. 2 постанови № 6 від 27.03.1992 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Для таких відносин є характерним застосування презумпції вини заподіювача шкоди, відповідно до якої не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини, а усі інші умови застосування такого виду цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню у повному обсязі позивачем, який наполягає на наявності підстав для задоволення такого позову.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Зі змісту наведеного вище вироку Володарського районного суду Київської області від 07.11.2024 встановлено, що факт отримання ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та його перебування на стаціонарному лікуванні знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із суспільно-небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та кримінально-караними діями ОСОБА_1 . 
Таким чином, кошти у розмірі 15 647,22 грн. витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 , оскільки надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, що підтверджено листом НСЗУ від 20.11.2025 № 53291/2-16-25.
За таких підстав, враховуючи, що відповідач відзиву на позов та доказів на спростування доводів прокурора не надав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак з урахуванням вищезазначених норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Київської обласної прокуратури.
Керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 1166, 1206 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 13, 141, 259, 263, 268, 273, 279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2», про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП не відомий, серія та номер паспорту не відомі, зареєстрований та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку: не відомі), витрати понесені Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету України на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у кримінальному провадженні № 12024111030001919 від 23.05.2024 - ОСОБА_2 у сумі 15 647 (п`ятнадцять тисяч шістсот сорок сім) гривень 22 коп., які зарахувати до Державного бюджету України (отримувач: ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунку: UA978999980313080115000026011, код класифікації доходів для зарахування надходжень до Державного бюджету: 24060300).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП не відомий, серія та номер паспорту не відомі, зареєстрований та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку: не відомі), на користь Київської обласної прокуратури (ЄДРПОУ 02909996, адреса: вул. Лесі Українки, 27/2, м. Київ, банк отримувача Держказначейська служба України м. Київ, UA028201720343190001000015641, МФО 820172) - судовий збір у сумі 3328,00 гривень.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя       Г. Л. Моргун