ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року
м. Київ
справа № 990/115/26
провадження № 11-173заі26
Велика Палата Верховного Суду у складі: 
судді-доповідачки Стрелець Т. Г.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Гімона М. М., Губської О. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартинюк Н. М., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Ступак О. В., Тітова М. Ю., Ткача І. В., Уркевича В. Ю.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 9 квітня 2026 року (судді Єресько Л. О., Радишевська О. Р., Желєзний І. В., Загороднюк А. Г., Жук А. В.) в адміністративній справі № 990/115/26 за позовом  ОСОБА_1 до Верховної Ради України, Дорадчої групи експертів про визнання протиправними дій, бездіяльності, актів та рішень,
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог
1. 6 квітня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Верховної Ради України (далі - відповідач 1), Дорадчої групи експертів (далі - відповідач 2), у якому просила:
1) застосувати Конституцію України як акт прямої дії;
2) визнати бездіяльність Верховної Ради України протиправною щодо незастосування Конституції України при прийнятті нормативного акта та визнати нечинним Закон України від 27 липня 2023 року № 3277-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення положень про конкурсний відбір кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України» (далі - Закон № 3277-ІХ) повністю як такий, що суперечить нормам Конституції України, та визнати протиправними внесені на підставі цього нормативного акта зміни до Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (далі Закон № 2136-VIII; чинний, поточна редакція від 20 серпня 2023 року, підстава - 3277-ІХ) як такі, що суперечать Конституції України;
3) визнати протиправним та скасувати Положення про Дорадчу групу експертів, затверджене протоколом № 1 засідання Дорадчої групи експертів від 12 листопада 2023 року зі змінами, затвердженими протоколом № 10 засідання Дорадчої групи експертів від 30 травня 2024 року (далі - Положення про Дорадчу групу експертів), повністю як таке, що суперечить нормам Конституції України;
4) визнати протиправною та скасувати Методологію оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права, ухвалену протоколом № 2 засідання Дорадчої групи експертів від 4 грудня 2023 року, зі змінами, затвердженими протоколом № 10 засідання Дорадчої групи експертів від 30 травня 2024 року, а також протоколом № 18 засідання Дорадчої групи експертів від 15 вересня 2025 року (далі - Методологія оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права), повністю як таку, що суперечить нормам Конституції України;
5) визнати протиправними дії Верховної Ради України щодо передачі документів кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, в тому числі ОСОБА_1., Дорадчій групі експертів для оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів і надання списку оцінених кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України та зобов`язати Верховну Раду України утриматися від делегування владних повноважень щодо проведення конкурсного відбору та усунення від участі в конкурсному відборі учасників суб`єкта - Дорадчої групи експертів, не передбаченому Конституцією України;
6) зобов`язати Верховну Раду України привести у відповідність із Конституцією України процедуру проведення конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України без участі Дорадчої групи експертів;
7) зобов`язати Дорадчу групу експертів утриматися від застосування Положення про Дорадчу групу експертів, Методології оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права;
8) визнати протиправними дії Дорадчої групи експертів щодо застосування до конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України за участю ОСОБА_1. положень Закону № 3277-ІХ;
9) визнати протиправними всі рішення та дії Дорадчої групи експертів, прийняті щодо конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України за участі ОСОБА_1.;
10) зобов`язати Дорадчу групу експертів утриматися від застосування до ОСОБА_1. Закону № 3277-ІХ повністю як такого, що суперечить нормам Конституції України, та внесені на підставі цього нормативного акта зміни до Закону № 2136-VІІІ (чинний, поточна редакція від 20 серпня 2023 року, підстава - 3277-ІХ) як такі, що суперечать Конституції України, та зобов`язати Дорадчу групу експертів та Верховну Раду України утриматись від обмеження ОСОБА_1 конституційних прав на доступ до публічної служби.
2. Також ОСОБА_1. просила Верховний Суд звернутися до Конституційного Суду України з поданням щодо невідповідності Конституції України Закону № 3277-ІХ.
3. ОСОБА_1. зазначає, що вона є кандидаткою на посаду судді Конституційного Суду України за парламентською квотою. У межах конкурсного відбору її документи були передані Дорадчій групі експертів для оцінювання моральних якостей і рівня компетентності кандидатки у сфері права.
4. Водночас, на переконання ОСОБА_1., формування складу Конституційного Суду України та відбір кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України за участі Дорадчої групи експертів здійснюється в неправовий та неконституційний спосіб. 
5. Позивачка стверджує, що внесеними Законом № 3277-IX змінами до процедури відбору суддівКонституційного Суду України законодавець фактично легалізував роботу такого органу як Дорадчої групи експертів, який перевіряє кандидатів на доброчесність, високі моральні якості та рівень компетентності у сфері права. За твердженнями позивачки, Дорадча група експертів у процедурі конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України фактично здійснює оцінювання кандидатів, формує висновки щодо їх відповідності та безпосередньо впливає на прийняття рішень суб`єктами призначення, водночас не маючи статусу органу державної влади, чітко визначеного Конституцією України. Позивачка вказує, що діяльність Дорадчої групи експертів виходить за межі конституційної моделі, визначеної статтею 148 Конституції України, та має ознаки втручання у реалізацію народного суверенітету, закріпленого статтею 5 Конституції України. Тож ОСОБА_1 вважає, що у такий спосіб змінено конституційно визначену процедуру призначення суддів Конституційного Суду України. 
6. Позивачка доводить, що Закон № 3277-ІХ суперечить нормам Конституції України. Вважає внесені зміни цим Законом до Закону № 2136-VIII такими, що не відповідають Конституції України.
7. Узагальнюючи, на думку ОСОБА_1 , Закон № 3277-ІХ, Положення про Дорадчу групу експертів та Методологія оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права створюють неконституційний суб`єкт владних повноважень, змінюють конституційну процедуру формування Конституційного Суду України, встановлюють невизначені критерії оцінювання, допускають свавільне правозастосування, обмежують право на доступ до публічної служби та звужують право на судовий захист.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8. Касаційний адміністративний суд ухвалою від 9 квітня 2026 року відмовив у відкритті провадження у цій справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
9. Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог до Верховної Ради України суд зазначив, що в порядку адміністративного судочинства до Верховного Суду як суду першої інстанції можуть оскаржуватися лише ті акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України, які прийнято / вчинено / допущено у правовідносинах, в яких цей орган реалізовує свої владно-управлінські повноваження, до яких не відноситься законотворча діяльність Верховної Ради України, а також випадки, коли її акти підлягають перевірці на відповідність Конституції України (конституційність) Конституційним Судом України.
10. Невідповідність актів Верховної Ради України нормам Конституції України може бути підставою для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо їх неконституційності, що вказує на неможливість розгляду таких справ у порядку адміністративного судочинства.
11. Суд наголосив, що таке правозастосування відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 3 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 13 березня 2019 року у справі № 9901/947/18 та від 14 квітня 2021 року у справі № 800/400/16.
12. Оскільки позивачка оскаржує бездіяльність Верховної Ради України щодо незастосування Конституції України при ухваленні Законів № 3277-ІХ та № 2136-VІІІ, то перевірка цих нормативно-правових актів не може бути здійснена в порядку адміністративного судочинства.
13. Щодо решти позовних вимог Касаційний адміністративний суд виходив з того, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
14. Суд констатував, що ОСОБА_1 у цьому позові не визначає конкретних рішень дій чи бездіяльності Дорадчої групи експертів, які б мали вплив на її права, свободи чи інтереси. Натомість висловлює незгоду із усією діяльністю Дорадчої групи експертів, з мотивів незгоди із участю цього органу у процедурі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України та самого факту його утворення та діяльності на підставі Закону № 3277-ІХ, який, на переконання позивачки, є неконституційним.
15. Отже, суд зробив висновок, що позивачка фактично оскаржує до адміністративного суду не дії, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які пов`язані з реалізацією публічно-правових функцій, а законність і конституційність утворення Дорадчої групи експертів. Ставить під сумнів доцільність, виправданість її існування загалом.
16. Водночас питання утворення Дорадчої групи експертів знаходиться поза правовідносин, які існують між позивачкою та цим відповідачем.
17. Таким чином суд підсумував, що усі позовні вимоги ОСОБА_1 об`єднані основною підставою позову - незгодою із запровадженою Законом № 3277-ІХ процедурою конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України із залученням Дорадчої групи експертів, що не має характеру юридичного спору, який міг би бути вирішений у порядку адміністративного судочинства.
Короткий зміст та обґрунтування вимог, наведених в апеляційній скарзі. Позиція інших учасників справи щодо апеляційної скарги
18. ОСОБА_1 подала до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду від 9 квітня 2026 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
19. В апеляційній скарзі стверджується, що формування складу Конституційного Суду України та відбір кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України за участі Дорадчої групи експертів здійснюється в неправовий та неконституційний спосіб.
20. На думку ОСОБА_1 суд першої інстанції не взяв до уваги, що Дорадча група експертів не є органом державної влади та не має повноважень приймати нормативні акти, оскільки її діяльність здійснюється всупереч встановленому порядку діяльності юридичних осіб. Незважаючи на це, Положення про Дорадчу групу експертів та Методологія оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права фактично встановлюють обов`язкові правила, які впливають на реалізацію права позивачки на доступ до публічної служби.
21. За твердженнями ОСОБА_1 , процедури діяльності Дорадчої групи експертів, закріплені у Положенні про Дорадчу групу експертів та Методології оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права, у своїй сукупності формують автономну систему відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, яка не передбачена Конституцією України, не випливає із її змісту та суперечить базовим принципам конституційного ладу. Передусім, зазначені процедури створюють фактичний механізм попереднього відбору (фільтрації) кандидатів, який є обов`язковим етапом у процедурі формування складу Конституційного Суду України, тоді як Конституція України (стаття 148) встановлює вичерпний перелік суб`єктів призначення суддів та не передбачає жодних додаткових інституцій чи процедур, що обмежують реалізацію їхніх повноважень. Таким чином, на думку ОСОБА_1 , діяльність Дорадчої групи експертів трансформує конституційно визначену процедуру призначення у багаторівневу систему з проміжним суб`єктом владного впливу, що є неприпустимим з огляду на принцип верховенства Конституції.
22. Крім того, за судженнями ОСОБА_1 , процедури Дорадчої групи експертів ґрунтуються на застосуванні невизначених та оціночних критеріїв, зокрема таких як «доброчесність», «відповідність моральним якостям», «довіра суспільства» або «обґрунтовані сумніви», які не мають чітких юридичних параметрів, не містять вимірюваних показників та допускають множинне тлумачення. На її погляд це створює ситуацію, за якої рішення щодо кандидатів приймаються не на основі правових стандартів, а на підставі суб`єктивного сприйняття, що прямо суперечить принципу верховенства права, закріпленому у статті 8 Конституції України, у його складовій - принципу правової визначеності та заборони свавілля.
23. Власне, через відсутність конституційної легітимації та належного правового статусу всі дії, рішення, акти Дорадчої групи експертів є юридично дефектними та такими, що вчинені поза межами повноважень та не можуть створювати правових наслідків у процедурі формування складу Конституційного Суду України.
24. З позиції ОСОБА_1 , Закон № 3277-ІХ фактично делегує владні функції Дорадчій групі експертів. Водночас запровадження механізму так званого «фільтру» кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України через Дорадчу групу експертів, яка не є органом державної влади, не передбачена Основним Законом та не підзвітна українському народу, фактично створює додатковий, неконституційний етап доступу до публічної служби, що прямо суперечить статті 148 Конституції України.
25. Таким чином, як стверджує ОСОБА_1 , створено механізм здійснення владних повноважень поза межами конституційної моделі.
26. Позивачка вказує, що вона звернулася до суду з цим позовом у зв`язку з порушенням її конституційних прав та свобод під час участі у конкурсному відборі кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України. Підставою звернення вказала протиправні дії та рішення Дорадчої групи експертів, які були прийняті із застосуванням положень Закону № 3277-ІХ, який, у свою чергу, суперечать Конституції України. 
27. Отже, за твердженнями ОСОБА_1 , суд у цій справі суд не лише має право, а й зобов`язаний перевірити Закон № 3277-ІХ на відповідність його Конституції України.
28. Водночас дійшовши висновку про відсутність юрисдикції адміністративного суду суд першої інстанції неправильно застосував положення статті 4 та 19 КАС України, оскільки не врахував, що визначальною ознакою публічно-правового спору є не формальний статус суб`єкта, а здійснення ним владних управлінських функцій. У спірному випадку Дорадча група експертів здійснює саме такі функції, що підтверджується змістом її діяльності, наслідками її рішень та їх впливом на правовий статус позивачки.
29. Тож ОСОБА_1 вважає, що відмова у відкритті провадження порушує статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), оскільки позбавляє її ефективного засобу юридичного захисту. Аналогічні гарантії закріплені у статті 47 Хартії основних прав Європейського Союзу, яка передбачає право на ефективний судовий захист, що у цьому випадку також не забезпечено.
30. Суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо юрисдикції цього спору, неправильно визначивши його правову природу та безпідставно віднісши його до сфери виключно конституційного контролю.
31. У відзиві на апеляційну скаргу Верховна Рада України просить залишити скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду від 9 квітня 2026 року - без змін.
32. Доводить, що Верховна Рада України реалізуючи передбачені Конституцією України повноваження у сфері законотворчої діяльності, не виконує владні управлінські функції відносно до тих суб`єктів, прав, свобод та інтересів, яких стосуються прийняті нею закони, у зв`язку з чим не відповідає поняттю суб`єкт владних повноважень, яке міститься у статті 4 КАС України. Отже, Касаційний адміністративний суд правильно виснував, що його юрисдикція не поширюється на справи в публічно-правових спорах фізичних осіб із Верховною Радою України щодо вчинення нею дій чи бездіяльності в рамках процедури законотворчого процесу.
33. Відповідач 1 також підтримав висновок суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог заявлених до Дорадчої групи експертів, оскільки позивачка фактично оскаржила до адміністративного суду не дії, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які пов`язані з реалізацією публічно-правових функцій, а законність і конституційність утворення Дорадчої групи експертів, та поставила під сумнів доцільність, виправданість її існування загалом.
34. Дорадча група експертів через адвоката Марущак А. Р. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому висловилася у підтримку висновків Касаційного адміністративного суду щодо відсутності підстав для відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . Відповідач 2 також вважає, що відмова у відкритті провадження у справі не порушує права позивачки на справедливий суд.
35. ОСОБА_1 подала до Великої Палати Верховного Суду заперечення на відзив Дорадчої групи експертів на її апеляційну скаргу. Позивачка наголошує, що предметом цього спору є не лише питання конституційності Закону № 3277-IX, а й безпосереднє порушення її індивідуальних конституційних прав у процедурі конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України, зокрема права на рівний доступ до державної служби, гарантованого статтею 38 Конституції України, права на ефективний судовий захист, принципу верховенства права, правової визначеності та заборони свавільного втручання у реалізацію конституційних прав.
36. Вважає, що саме внаслідок протиправної діяльності Дорадчої групи експертів її було усунуто від участі у конкурсному відборі на посаду судді Конституційного Суду України на підставі рішення від 7 квітня 2026 року № 1.12 про невідповідність ОСОБА_1 критерію високих моральних якостей. Зазначене рішення вона оскаржила до Касаційного адміністративного суду (справа № 990/166/26). Проте ухвалою від 11 травня 2026 року Верховний Суд повернув її позовну заяву на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України з посиланням на об`єднання позовних вимог щодо яких визначена виключна підсудність різним судам. На зазначену ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Великої Палати Верховного Суду.
37. Водночас, на думку ОСОБА_1 , Дорадча група експертів у своєму відзиві не спростовує ключових доводів її апеляційної скарги, а лише посилається на питання юрисдикції та неможливість розгляду спору судами адміністративної юрисдикції.
38. Позивачка також вважає, що відзив на апеляційну скаргу від імені Дорадчої групи експертів підписаний особами, повноваження яких належним чином не підтверджені. До такого висновку ОСОБА_1 дійшла з тих міркувань, що Дорадча група експертів не є юридичною особою, не має державної реєстрації, не має коду ЄДРПОУ, не має власної печатки, не зареєстрована як юридична особа публічного права та не має самостійного статусу суб`єкта права чи цивільного обороту. Дорадча група експертів також немає зареєстрованого електронного кабінету. 
39. У самому Положенні про Дорадчу групу експертів не визначені права та обов`язки голови, заступників чи членів Дорадчої групи експертів щодо представництва інтересів Дорадчої групи експертів у суді, підписання процесуальних документів, делегування повноважень адвокатам чи затвердження правової позиції у судових справах.
40. На переконання позивачки до відзиву не додано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував повноваження адвокатів діяти саме від імені Дорадчої групи експертів як колегіального органу. Сам по собі ордер адвоката не є належним та достатнім підтвердженням права діяти від імені Дорадчої групи експертів як колегіального органу та підписувати процесуальні документи від її імені без наявного рішення Дорадчої групи експертів про це.
41. Підсумовуючи викладене позивачка вважає, що поданий від імені Дорадчої групи експертів відзив не можна вважати офіційною правовою позицією відповідача 2. Відповідно такий не може бути прийнятий судом як належний та допустимий процесуальний документ і не може бути покладений в основу судового рішення у цій справі.
42. У відповідь на заперечення ОСОБА_1 адвокат Дорадчої групи експертів - Марущак А. Р. надіслала письмові пояснення. Вважає надуманими твердження позивачки про відсутність повноважень у представника Дорадчої групи експертів на представництво інтересів у цьому судовому спорі та підписання і подання відзиву на апеляційну скаргу.
43. Адвокат доводить, що Голова Дорадчої групи експертів має організаційні та представницькі повноваження щодо Дорадчої групи експертів, зокрема представляє її у відносинах з іншими суб`єктами правовідносин та підписує документи від її імені.Такі повноваження Голови не є виключною формою участі Дорадчої групи експертів у судовому процесі та не обмежують її право діяти через представника - адвоката. Процесуальне представництво адвокатом є окремою формою реалізації права на правничу допомогу. Відтак Голова Дорадчої групи експертів, діючи в межах наданих йому організаційних і представницьких повноважень, мав право забезпечити отримання Дорадчою групою експертів професійної правничої допомоги, у тому числі шляхом укладення відповідного договору з адвокатом / адвокатським об`єднання.
44. З метою отримання професійної правничої допомоги, Дорадча група експертів уклала з АдвокатськимОб`єднанням «Саєнко Харенко» (далі - АО «Саєнко Харенко» або Об`єднання) Договір про надання правової допомоги № 03-2316/24 від 22 квітня 2024 року (далі - Договір).
45. Пунктом 1.1 Договору, серед іншого, передбачено, що відповідно до його умов Об`єднання надає Клієнту за його вимогою правову допомогу, у тому числі представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення адміністративного судочинства.Згідно з пунктом 2.2 Договору під час надання правової допомоги за цим Договором Об`єднання безпосередньо та через адвокатів Об`єднання має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та Договором, необхідні для належного виконання Договору, зокрема, представляти права, свободи та інтереси Клієнта у суді, а також складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.
46. Таким чином, представництво інтересів Дорадчої групи експертів адвокатами Об`єднання є законним, а наявність повноважень адвоката Марущак А. Р. підтверджується належними документами - засвідченою копією ордеру на надання правової допомоги Дорадчій групі експертів, який був доданий до відзиву на апеляційну скаргу. Ордер є достатнім документом на підтвердження наявності повноважень представника у суді.
Рух апеляційної скарги. Заяви (клопотання) учасників справи
47. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 30 квітня 2026 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 3 червня 2026 року призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження на 18 червня 2026 року.
48. 21 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Великої Палати Верховного Суду від ОСОБА_1. надійшло клопотання про внесення конституційного подання Верховного Суду до Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону № 3277-ІХ та внесених ним змін до Закону № 2136-VІІІ та Закону України № 2846-ІХ від 13 грудня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України на конкурсних засадах».
49. АдвокатДорадчої групи експертів подала до Великої Палати Верховного Суду заяву із запереченнями проти клопотання ОСОБА_1 про внесення конституційного подання. Представниця відповідача 2 стверджує, що за змістом статті 7 КАС України конституційне подання має стосуватися нормативного регулювання, питання щодо застосування якого може виникнути у суду при розгляді справи. Натомість, у межах розгляду Великою Палатою Верховного Суду питання щодо наявності підстав для відкриття провадження в цій справі суд не здійснюватиме вирішення спору по суті, не буде застосовувати відповідні положення Законів та не надаватиме оцінку їх конституційності, тому відсутні й передумови для ініціювання питання про внесення конституційного подання до Конституційного Суду України.
50. Тож клопотання ОСОБА_1 про внесення Верховним Судом подання до Конституційного Суду України адвокат Дорадчої групи експертів вважає передчасним.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
51. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
52. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
53. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
54. Відповідно до положень пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
55. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (частина перша статті 5 КАС України).
56. За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
57. Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині другій статті 19 КАС України, а саме справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.
58. Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України.
59. Особливості провадження в наведених справах визначено у статті 266 КАС України, правила якої поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України (пункт 1 частини першої статті 266 КАС України).
60. Слід наголосити, що Велика Палата Верховного Суду послідовна щодо свого висновку, за яким наведені положення частини першої статті 2, пункту 2 частини першої статті 4, статей 5, 19 та частини першої статті 266 КАС України слід розуміти так, що в порядку адміністративного судочинства до Верховного Суду як суду першої інстанції можуть оскаржуватися тільки ті правові акти, дії чи бездіяльність, зокрема, ВРУ, які прийнято / вчинено / допущено у правовідносинах, у яких ВРУ реалізує свої владні (управлінські) функції / повноваження (до прикладу, постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року в справі № 9901/787/18, від 11 березня 2020 року в справі № 9901/11/20, від 14 вересня 2023 року у справі № 990/132/23, від 30 листопада 2023 року у справі № 990/205/23, від 8 лютого 2024 року у справі № 990/315/23, від 29 серпня 2024 року у справі № 990/183/24, від 24 квітня 2025 року у справі № 990/72/25 та інші).
61. У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (до прикладу, пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06).
62. Конституційний Суд України в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
63. У цій справі позивачка фактично оскаржує дії / бездіяльність Верховної Ради України щодо прийняття Закону № 3277-ІХ(його окремих приписів), яким, як вона стверджує, у неконституційний та неправовий спосіб утворено орган державної влади щодо конкурсного відбору - Дорадчу групу експертів. 
64. Відповідно до положень норм розділу IV Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якої належить прийняття законів, а порядок роботи якої встановлюється Конституцією України (пункт 3 частини першої статті 85, частина п`ята статті 83 Конституції України) та Регламентом Верховної Ради України, затвердженим Законом України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» (далі - Регламент ВРУ).
65. У Рішенні Конституційного Суду України від 3 грудня 1998 року № 17-рп/98 наголошено, що Верховна Рада України - єдиний орган законодавчої влади в Україні, діяльність якого передусім спрямована на забезпечення народного представництва, прийняття законів та здійснення інших повноважень відповідно до Конституції України.
66. Частиною другою статті 1 Закону № 1861-VI передбачено, що Регламент, зокрема, визначає законодавчу процедуру; процедуру розгляду інших питань, віднесених до повноважень ВРУ, та порядок здійснення нею контрольних функцій.
67. Згідно з нормами зазначеного Регламенту створені ВРУ з числа народних депутатів України комітети Ради, обрані Голова ВРУ та його заступники, народні депутати України в порядку і строки, визначені Регламентом, реалізують дії з розгляду законопроєктів, які (дії) за змістом, способами, прийомами, завданнями і юридичною природою є проявами (вираженням, властивостями) функції законотворення.
68. Стадіями законодавчої процедури є: вияв законодавчої ініціативи, реєстрація законопроєкту, розгляд законопроєкту, прийняття закону, його підписання і оприлюднення (розділ ІV Регламенту ВРУ).
69. Отже, здійснюючи законотворчу діяльність, Верховна Рада України не виконує владних управлінських функцій як загалом, так і щодо певної особи, результат яких втілений у рішенні (дії чи бездіяльності) та може бути предметом оскарження до суду.
70. У мотивувальній частині Рішення від 27 березня 2002 року № 7-рп/2002 Конституційний Суд України вказав, що за змістом положень статей 85, 91 Конституції України Верховна Рада Україниприймає закони, постанови та інші правові акти. Вони є юридичною формою реалізації повноважень єдиного органу законодавчої влади в Україні та відповідно до частини другої статті 147, частини першої статті 150 Конституції України є об`єктом судового конституційного контролю.
71. Конституційний Суд України у Рішенні від 14 жовтня 2003 року № 16-рп/2003 у справі № 1-21/2003 визначив, що під терміном «рішення» Верховної Ради України, який вживається в частині другій статті 84 Конституції України, треба розуміти результати волевиявлення парламенту України з питань, віднесених до його компетенції.
72. Під терміном «акти», що вживається у статті 91 Конституції України, необхідно розуміти рішення Верховної Ради України у формі законів, постанов тощо, які приймаються Верховною Радою України визначеною Конституцією України кількістю голосів народних депутатів України.
73. Отже, Конституція України закріплює за Верховною Радою України особливий правовий статус як представницького виборного колегіального органу і єдиного органу законодавчої влади, яку Верховна Рада України здійснює від імені Українського народу - єдиного джерела влади в Україні шляхом прийняття на пленарних засіданнях відповідних рішень, у тому числі постанов та законів України, з питань, віднесених Конституцією України до її повноважень.
74. За такого правового регулювання Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії / бездіяльність Верховної Ради України, які оспорює позивачка, за змістом та сутністю не є управлінською діяльністю, спори щодо правомірності здійснення повноважень у якій можуть бути предметом розгляду адміністративного суду. Оскаржувані дії / бездіяльність охоплюються законотворчим процесом - виключною компетенцією ВРУ, судового контролю за якою Конституція і закони України не встановлюють. У такому випадку Рада не здійснює владних (управлінських) функцій, зокрема, щодо позивачки, тоді як здійснення таких функцій є сутнісною ознакою тих публічно-правових відносин, спір у яких належить до юрисдикції адміністративного суду. 
75. У свою чергу вирішення питання про відповідність Конституції України законів України віднесено до виключної компетенції Конституційного Суду України (стаття 147 Основного Закону).
76. Пунктом 1 частини першої статті 150 Конституції України визначено, що до повноважень Конституційного Суду України належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність): законів та інших правових актів ВРУ; актів Президента України; актів Кабінету Міністрів України; правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.
77. Відповідно до частини першої статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
78. Аналогічні положення закріплені й у статті 1 Закону № 2136-VIII, згідно з якою Конституційний Суд України є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України. До повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів ВРУ, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим (пункт 1 частини першої статті 7 цього ж Закону).
79. Таким чином, перевірка на відповідність Конституції України (конституційність) закону України (його окремих положень) здійснюється Конституційним Судом України у межах виключної компетенції.
80. Касаційний адміністративний суд установив, що Закон № 2136-VIII (із змінами внесеними Законом № 3277-ІХ) є чинним, внесені до нього зміни в частині порядку відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду неконституційними не визнавалися.
81. Оскільки позивачка оскаржує бездіяльність Верховної Ради України щодо незастосування Конституції України при ухваленні Законів № 3277-ІХ та № 2136-VІІІ, то перевірка цих нормативно-правових актів не може бути здійснена в порядку адміністративного судочинства.
82. З цих же підстав суд першої інстанції правильно констатував, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства й позовні вимоги ОСОБА_1 про: визнання нечинним Закону № 3277-ІХ повністю, як такий, що суперечить нормам Конституції України; визнання протиправними внесені на підставі цього нормативного акту зміни в Закону № 2136-VІІІ, як такі, що суперечать Конституції України; визнання протиправними дії Верховної Ради України щодо передачі документів кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, в тому числі ОСОБА_1., Дорадчій групі експертів для оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів і надання списку оцінених кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України; зобов`язання Верховну Раду України утриматися від делегування владних повноважень щодо проведення конкурсного відбору та усунення від участі в конкурсному відборі учасників суб`єкту - Дорадчій групі експертів, непередбаченому Конституцією України; зобов`язання Верховну Раду України привести відповідно до Конституції України процедуру проведення конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України без участі Дорадчої групи експертів; зобов`язання Верховну Раду України утриматись від обмеження ОСОБА_1. конституційних прав на доступ до публічної служби, яким вона вважає застосування до неї норм Закон № 3277-ІХ, позаяк такі вимоги є похідними та пов`язаними спільним обґрунтування неконституційності вказаних Законів № 3277- ІХ та № 2136-VІІІ, утворення та діяльності Дорадчої групи експертів та її участі у процедурі конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України.
83. Звертаючись із цим позовом до суду ОСОБА_1. також просила: застосувати Конституцію України як акт прямої дії; визнати протиправним та скасувати Положення про Дорадчу групу експертів та Методологію оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права як такі, що суперечать нормам Конституції України; зобов`язати Дорадчу групу експертів утриматися від застосування Положення про Дорадчу групу експертів та Методології оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права; визнати протиправними дії Дорадчої групи експертів щодо застосування до конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України за участю ОСОБА_1. положень Закону № 3277-ІХ та зобов`язати Дорадчу групу експертів утриматися від застосування до ОСОБА_1. цього Закону та внесені на підставі цього нормативного акта зміни в Закон № 2136-VІІІ, як такі, що суперечать Конституції України; зобов`язати Дорадчу групу експертів утриматись від обмеження ОСОБА_1. конституційних прав на доступ до публічної служби; визнати протиправними усі рішення та дії Дорадчої групи експертів, прийняті щодо конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України за участі ОСОБА_1., з мотивів того, що процедури діяльності Дорадчої групи експертів не відповідають статтям 5, 6, 8, 19, 38, 55, 147, 148 Конституції України.
84. Узагальнюючи зміст наведених позовних вимог вбачається, що такі вимоги фактично пов`язані з обґрунтуванням щодо неконституційності законів України № 3277-ІХ та № 2136-VІІІ, які регулюють діяльність Дорадчої групи експертів та її участь у процесі конкурсних процедур щодо відбору на посаду судді Конституційного Суду України. 
85. Касаційний адміністративний суд дійшов висновку, що такі вимоги не належать до оскарження рішень, дій чи бездіяльності Дорадчої групи експертів щодо оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, як це передбачено частиною четвертою статті 22 КАС України, а тому справа не підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції.
86. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
87. Згідно з приписами частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні, зокрема, справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду Україниу процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України.
88. Частиною дев`ятою статті 108 Закону № 2136-VIII визначено, що усі справи, пов`язані з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді, а також оцінюванням кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України Дорадчою групою, підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції та Великій Палаті Верховного Суду як суду апеляційної інстанції в порядку адміністративного судочинства.
89. Відповідно до частини першої статті 102 Закону № 2136-VIII Дорадча група експертів (далі - Дорадча група)  утворюється з метою сприяння суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду України в оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України.
90. Дорадча група здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону та Положення про Дорадчу групу експертів, яке розробляє та затверджує Дорадча група (частина друга статті 102 Закону № 2136-VIII).
91. Згідно із частиною двадцять п`ятою статті 102 Закону № 2136-VIII до повноважень Дорадчої групи належить:
1) розроблення та ухвалення Положення про Дорадчу групу експертів;
2) розроблення та ухвалення методології оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду. Дорадча група розробляє методологію оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права з урахуванням кращих міжнародних стандартів і практик (у тому числі щодо відбору суддів Європейського суду з прав людини, суддів Суду справедливості Європейського Союзу тощо);
3) розгляд, перевірка та аналіз документів кандидата на посаду судді Конституційного Суду, надісланих до Дорадчої групи, включно з конфіденційною інформацією і персональними даними, отримання іншої інформації, необхідної для здійснення повноважень Дорадчою групою, від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, громадян України, інших осіб;
4) звернення до кандидатів на посаду судді Конституційного Суду, а також будь-якої юридичної, фізичної особи, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, будь-яких інших осіб, які є власниками або розпорядниками інформації, із запитом про надання пояснень, документів чи інформації з метою оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду;
5) проведення співбесіди із кандидатами на посаду судді Конституційного Суду відповідно до Положення;
6) оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду;
7) ухвалення вмотивованого рішення про оцінку відповідності моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду стосовно кожного кандидата, складання списку оцінених кандидатів та подання їх суб`єктам призначення;
8) здійснення інших повноважень, визначених цим Законом.
92. Процедура конкурсного відбору визначена у статтях 105-108 Закону № 2136-VIII та поділяється на такі етапи: початок конкурсного відбору, допуск до конкурсного відбору, призначення та проведення спеціальної перевірки та завершення конкурсного відбору.
93. Частиною сьомою статті 108 Закону № 2136-VIII, яка регламентує етап завершення конкурсного відбору, передбачено, що стосовно кандидатів, які отримали оцінку «відповідає» за критеріями високих моральних якостей та визнаного рівня компетентності у сфері права, Дорадча група формує загальний список усіх оцінених кандидатів.
94. Після формування такого списку Дорадча група проводить рейтингове голосування стосовно всіх оцінених кандидатів та формує їх рейтинговий список.
95. Кандидати у рейтинговому списку розміщуються залежно від кількості голосів, отриманих від Дорадчої групи, від найвищого (6 голосів «за») до найменшого результату (0 голосів «за»).
96. Результати рейтингового голосування кожного члена Дорадчої групи є відкритими, фіксуються поіменно та публікуються на офіційному вебсайті Конституційного Суду України.
97. Дорадча група оприлюднює списки оцінених кандидатів та вмотивовані рішення стосовно кожного кандидата на посаду судді Конституційного Суду України на офіційному вебсайті Конституційного Суду України та передає їх до конкурсної комісії, Комітету, Ради суддів України відповідно не пізніше трьох днів з дня їх складення.
98. Стосовно кандидатів, які отримали оцінку «не відповідає» за критеріями високих моральних якостей або визнаного рівня компетентності у сфері права, Дорадча група оприлюднює лише резолютивну частину рішення, без наведення мотивів, які стали підставою для його ухвалення. Повний текст рішення з мотивуванням оприлюднюється Дорадчою групою на письмову вимогу кандидата, який отримав оцінку «не відповідає».
99. Протоколом № 1 засідання Дорадчої групи експертів від 12 листопада 2023 року затверджено Положення про Дорадчу групу експертів.
100. За змістом статті 1 цього Положення поняття «оцінювання» означає оцінювання моральних якостей та рівня компетентності у сфері права кандидатів, про яке йдеться у частині першій статті 102 Закону № 2136-VIII.
101. Відповідно до пункту 2 частини 25 статті 102 Закону № 2136-VIII Протоколом № 2 засідання Дорадчої групи експертів від 4 грудня 2023 року ухвалено Методологію оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права зі змінами, затвердженими Протоколом № 10 засідання Дорадчої групи експертів від 30 травня 2024 року, а також Протоколом № 18 засідання Дорадчої групи експертів від 15 вересня 2025 року.
102. Статтею 3 Методології оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права визначено етапи оцінювання критерію високих моральних якостей.
103. Для оцінювання відповідності критерію високих моральних якостей, відповідно до частин першої - четвертої статті 108 Закону № 2136-VIII, Дорадча група експертів: вивчає всю отриману інформацію; самостійно збирає додаткові дані з усіх джерел відповідно до статті 6 «Джерела інформації»; за потреби, просить Кандидатів надати письмові пояснення; проводить співбесіди відповідно до статті 7 «Співбесіди», зокрема, для роз`яснення будь-яких сумнівів щодо їхніх високих моральних якостей; ухвалює та виготовляє вмотивоване рішення щодо оцінки високих моральних якостей Кандидата (частина 1 статті 3 Методології).
104. Дорадча група експертів розпочинає процес оцінювання за критерієм високих моральних якостей із запиту до Кандидатів про надання такої інформації та документів: електронної адреси та номера телефона; останньої поданої декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у формі, визначеній Законом України «Про запобігання корупції», якщо її ще не було надано; письмового підтвердження ознайомлення з Положенням і Методологією Дорадчої групи; копій усіх нотаріальних довіреностей (або даних з Єдиного реєстру довіреностей про всі нотаріальні довіреності), виданих від імені чи на 8 ім`я Кандидата або від імені чи на ім`я членів його сім`ї, якщо такі довіреності є чинними станом на день отримання такого запиту, або були чинними впродовж останніх десяти років до дня отримання такого запиту (частина 2 статті 3 Методології).
105. Вмотивоване рішення за результатами оцінки високих моральних якостей Кандидата виготовляється Дорадчою групою упродовж 15 днів з дня його ухвалення (частина 3 статті 3 Методології).
106. Отож Дорадча група утворюється саме з метою сприяння суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду України в оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України. Остаточне рішення щодо призначення кандидата на посаду судді Конституційного Суду України ухвалюють відповідні суб`єкти призначення, визначені Конституцією України та Законом № 2136-VIII, а саме: Президент України, Верховна Рада України та з`їзд суддів України.
107. Водночас Касаційний адміністративний суд є судом першої інстанції для розгляду справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України [Президента України, Верховної Ради України, з`їзду суддів України] у процесі конкурсного відбору кандидатів на цю посаду, а також Дорадчої групи щодо оцінювання у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України.
108. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що віднесення спорів за участю Дорадчої групи експертів до інстанційної підсудності Верховного Суду не пов`язується із суб`єктним складом учасників справи, а обумовлене саме предметом оскарження. 
109. Слід констатувати, що на момент подання цього позову Дорадча група експертів не ухвалювала рішення у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України щодо позивачки, яке може бути оскаржене в судовому порядку відповідно до положень частини тридцять другої статті 102 Закону № 2136-VIII. 
110. У цій справі позивачка звернулася до суду через незгоду із діяльністю Дорадчої групи експертів, утвореної з метою сприяння суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду України в оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, згідно із Законом № 2136-VIII, у редакції Закону № 3277-ІХ.
111. Отже, позивачка фактично оскаржує до адміністративного суду не дії, рішення чи бездіяльність Дорадчої групи експертів щодо її оцінювання у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а законність і конституційність утворення Дорадчої групи експертів. ОСОБА_1. ставить під сумнів доцільність, виправданість її існування загалом.
112. Усі позовні вимоги Сюр Н.В. об`єднані основною підставою позову - незгодою із запровадженою Законом № 3277-ІХ процедурою конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України із залученням Дорадчої групи експертів, що не має характеру юридичного спору, який міг би бути вирішений у порядку адміністративного судочинства.
113. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що заявлені у цій справі вимоги не є тотожними і не належать до оскарження рішень, дій чи бездіяльності Дорадчої групи експертів щодо оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, як це передбачено частиною четвертою статті 22 КАС України.
114. Одночасно з цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що на офіційному вебсайті Конституційного Суду України оприлюднений протокол Дорадчої групи експертів від 7 квітня 2026 року, яка за результатами розгляду включеного до порядку денного питання про ухвалення рішення щодо відповідності кандидатки на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_1. критерію високих моральних якостей одноголосно ухвалила, що кандидатка на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_1. для цілей відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України на конкурсних засадах не відповідає критерію високих моральних якостей.
115. Отже, юридично значимі для ОСОБА_1. наслідки, що окреслюються предметом оскарження відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України та частини дев`ятої статті 108 Закону № 2136-VIII, зумовлені саме ухваленням Дорадчою групою експертів рішення від 7 квітня 2026 року, яким позивачку визнано такою, що не відповідає критерію високих моральних якостей і яка, у зв`язку з цим, вважається такою, що не пройшла відповідний етап конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду.
116. Зазначене рішення Дорадчої групи експертів ОСОБА_1. оскаржила до Верховного Суду у справі № 990/166/26. Наразі справа № 990/166/26 перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду в апеляційному порядку.
117. Тож ОСОБА_1. реалізувала право на оскарження в судовому порядку рішення Дорадчої групи експертів щодо оцінювання її кандидатури у процесі конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду України.
118. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
119. Зважаючи на обставини, з якими позивачка звернулася до адміністративного суду з позовом, зміст позовних вимог і наведене вище правове регулювання цих правовідносин, Касаційний адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлений у цій справі позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а тому правильно відмовив у відкритті провадження у цій справі.
120. Стосовно доводів ОСОБА_1. про відсутність повноважень у адвоката на представництво інтересів Дорадчої групи експертів у цьому судовому спорі та, у тому числі, на підписання та подання відзиву на апеляційну скаргу, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
121. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 16 КАС України). 
122. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 16 КАС України).
123. Частина перша статті 57 КАС України встановлює, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
124. Повноваження адвоката як представника підтверджуються, зокрема, ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (пункт 2 частини четвертої статті 59 КАС України).
125. Згідно із частиною першою статті 60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
126. У цій справі представництво інтересів Дорадчої групи експертів здійснюється АО «Саєнко Харенко» в особі адвоката Марущак А. Р. До відзиву на апеляційну скаргу було додано засвідчену копію ордеру від 8 січня 2025 року серії АС № 1123006 на надання правової допомоги Дорадчій групі експертів. В ордері зазначено, що він виданий на підставі Договору про надання правової допомоги № 03-2316/24 від 22 квітня 2024 року.
127. До письмових пояснень на заперечення ОСОБА_1. щодо непідтвердження повноважень на представництво інтересів Дорадчої групи експертів адвокат Марущак А. Р. надала копію Договору про надання правової допомоги № 03-2316/24 від 22 квітня 2024 року.
128. З договору вбачається, що він укладений між Дорадчою групою експертів (Клієнт) та АО «Саєнко Харенко». Від імені Дорадчої групи експертів договір підписав її Голова - Алеша Залара.
129. Відповідно до частини вісімнадцятої статті 102 Закону № 2136-VIII члени Дорадчої групи обирають із свого складу голову та секретаря Дорадчої групи. Розподіл повноважень і обов`язків щодо організаційних питань роботи Дорадчої групи між головою, секретарем та іншими членами Дорадчої групи визначається Положенням.
130. За визначенням, наведеним у статті 1 Положення про Дорадчу групу експертів, «Голова» означає голову Дорадчої групи, про якого йдеться у частині вісімнадцятій статті 102 Закону № 2136-VIII.
131. Приписами статті 2 Положення про Дорадчу групу експертів передбачено, що Голова є одним з шести Членів Дорадчої групи, який має такі ж права та обов`язки, як й інші Члени. Завдання Голови полягає у вирішенні організаційних питань роботи Дорадчої групи та її Членів.
132. Серед іншого, Голова представляє Дорадчу групу в її відносинах з іншими суб`єктами правовідносин й укладає акти від імені Дорадчої групи.
133. Таким чином, представництво інтересів Дорадчої групи експертів адвокатами АО «Саєнко Харенко» є законним, а наявність повноважень адвоката Марущак А. Р. підтверджується належними документами - ордером на надання правової допомоги Дорадчій групі експертів.
134. Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Вирішення процесуальних клопотань учасників справи
135. 21 травня 2026 року ОСОБА_1. через підсистему «Електронний суд» подала до Великої Палати Верховного Суду клопотання про внесення конституційного подання Верховного Суду до Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону № 3277-ІХ та внесених ним змін до Закону № 2136-VІІІ та Закону України № 2846-ІХ від 13 грудня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України на конкурсних засадах».
136. Велика Палата Верховного Суду вважає таке клопотання передчасним.
137. Підстави і порядок звернення до Конституційного Суду України визначає Закон № 2136-VIII.
138. Статтею 50 Закону № 2136-VIII передбачено, що формами звернення до Конституційного Суду України є конституційне подання, конституційне звернення, конституційна скарга.
139. Конституційним поданням є подане до Конституційного Суду України письмове клопотання щодо офіційного тлумачення Конституції України (пункт 2 частини першої статті 51 Закону № 2136-VIII).
140. Статтею 52 Закону № 2136-VIII визначено суб`єктів права на конституційне подання. Такими є: Президент України, щонайменше сорок п`ять народних депутатів України, Верховний Суд, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Верховна Рада Автономної Республіки Крим.
141. Отже, законом чітко визначено перелік суб`єктів, наділених правом на звернення до Конституційного Суду України із конституційним поданням, до яких, зокрема, належить і Верховний Суд.
142. Водночас відповідно до пункту 5 частини другої статті 46 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» саме Пленум Верховного Суду приймає рішення про звернення до Конституційного Суду України з питань конституційності законів та інших правових актів, а також щодо офіційного тлумачення Конституції України.
143. Відповідно до частини четвертої статті 7 КАС України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
144. У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акту, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.
145. Предметом апеляційного перегляду у цій справи є ухвала про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі. Тобто процесуальне рішення, що перешкоджає початку розгляду справи по суті заявлених позовних вимог. Відповідно у межах апеляційного перегляду такого рішення Велика Палата Верховного Суду перевіряє лише правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права.
146. Тож наразі відсутні передумови для ініціюванняперед Пленумом Верховного Суду питання про внесення конституційного подання до Конституційного Суду України щодо перевірки нормативно-правових актів на відповідність Конституції України, про які просить ОСОБА_1 у клопотанні від 21 травня 2026 року.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
147. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
148. На підставі статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 9 квітня 2026 року в адміністративній справі № 990/115/26 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідачка			Т. Г. Стрелець	
Судді:	О. О. Банасько		М. В. Мазур	
	О. В. Білоконь		Н. М. Мартинюк	
	О. Л. Булейко		К. М. Пільков	
	М. М. Гімон		С. О. Погрібний	
	О. А. Губська		Н. С. Стефанів	
	А. А. Ємець		О. В. Ступак	
	В. В. Король		М. Ю. Тітов	
	С. І. Кравченко		І. В. Ткач	
	О. В. Кривенда 		В. Ю. Уркевич