Справа № 703/1929/26 
3/703/842/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП,
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 23.03.2026 року близько 21 год. 55 хв. на вул. Незалежності в м. Сміла, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення п. 20.5 «в» ПДР України, здійснив виїзд на залізничний переїзд під час увімкненого заборонного сигналу світлофора.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП.
У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 власну провину заперечував та пояснив, що почав проїзд залізничного переїзду коли рух був дозволений, відтак правопорушення не вчинював.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №622562 від 23.03.2026 року, складеного відносно ОСОБА_1 , останній порушив вимоги п. 20.5 «в» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до вимог ч. 2 ст. 123 КУпАП.
Згідно диспозиції ч. 2 ст. 123 КУпАП, відповідальність за вказаною частиною статті настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, а саме - в`їзду на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.
Диспозиція статті ч. 2 ст. 123 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на Правила дорожнього руху України, як зазначено в протоколі. Тому розглядаючи дану справу, суд вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 виключно у межах порушення зазначених вимог ПДР України.
Згідно п. 20.5 «в» ПДР України, рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума. 
Згідно із частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Незважаючи на заперечення власної провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП, підтверджується наявними в справі і дослідженими безпосередньо під час судового розгляду доказами, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №622562 від 23.03.2026 року;
- даними картки обліку адміністративного правопорушення від 23.03.2026, в якій викладені обставини вчинення ОСОБА_1 23.03.2026 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, що є аналогічними обставинам вчинення порушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №622562 від 23.03.2026;
- довідкою від 26.03.2026 року ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області щодо отримання ОСОБА_1 29.10.2020 посвідчення водія;
- відеозаписами, виконаними працівниками поліції 23.03.2026, на яких зафіксовано, проїзд автомобіля, керованого ОСОБА_1 в час, коли світловий сигнал, увімкнений на переїзді, забороняв рух.
Відеозапис, виконаний з відеозаписуючого пристрою, встановленого в службовому автомобілі поліції, що наближався до переїзду, дозволяє послідовно встановити, що заборонний сигнал світлофора був увімкнений в той час, коли автомобіль, керований ОСОБА_1 здійснював безперервний рух та перетин переїзду. Час, що минув від увімкнення заборонного сигналу до перетину водієм ОСОБА_1 переїзду, був достатнім для припинення руху до виїзду на переїзд і цим спростовуються доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо відсутності порушень Правил дорожнього руху із його боку.
Враховуючи, що у справі є достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, наявні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тому, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушника, вважаю, що для його перевиховання, стимулювання поваги до правил співжиття а також запобігання вчиненню нових правопорушень, достатнім є стягнення у виді штрафу.
Частиною 1 ст. 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно з ч. 1-2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
Доказів, що звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останнім не надані.
Відтак, з ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.9, 33, 34, 35, 40-1, 123, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП
п о с т а н о в и в :
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (отримувач коштів: ГУК у Черкаській області 21081300, код отримувача ЄДРПОУ: 37930566, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA918999980313030149000023001 код класифікації: 21081300).
Стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).
У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягнути подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя         І.В.Овсієнко