ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/464/26       Головуючий в 1 інст.Ісаков Д.О. 
Провадження №33/807/704/26       Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, і ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Красулі Н.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 02 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого фахівцем з методів розширення ринків збуту у ТОВ «Мікрохім», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 коп.

Згідно з постановою суду, 06 січня 2026 року о 12-02 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Citroen C-Elysee, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Електрозаводській, 48 в м.Запоріжжя з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей які не реагують на світло, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився. Від керування автомобілем відсторонений про повторність попереджений. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати вказану постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно з протоколом, підставою для огляду стали «неприродна блідість», «відсутність реакції зіниць на світло» та «поведінка що не відповідає обстановці».
Відеозапис з нагрудних камер поліцейських (бодікамер) підтверджує, що інспектор не використовував освітлювальні прилади (ліхтарик) для перевірки реакції зіниць. Запис у протоколі про «відсутність реакції зіниць на світло» не відповідає дійсності, оскільки не ґрунтується на фактичній перевірці.
Крім того, згідно з доданим висновком офтальмолога від 06 січня 2026 року (доданий до матеріалів), у нього ( ОСОБА_1 ) наявні хронічні захворювання очей: гіперметропія високого ступеня та астигматизм.
Саме ці медичні особливості зумовлюють специфічний стан зіниць та зорову реакцію.
Порушено п. 3,4 Розділу І Інструкції №1452/735. Ознаки мають бути виявлені в ході огляду, а не вигадані.
На відеозаписі зафіксовано, що він перебував у стані сильного стресу через безпідставні звинувачення. Крім того, він лікар, перебував на службовому автомобілі та поспішав на зустріч о 13:00 год., що також пояснює його збуджений стан.
Після первинних вагань, спричинених стресом, він неодноразово та чітко заявив про готовність проїхати до медичного закладу.
Поліцейські безпідставно відмовили у реалізації цього права, мотивуючи це тим, що «відмова вже зафіксована», хоча оформлення протоколу тривало.
Більш того, поліцейськими не було здійснено огляд за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки, що є першочерговою ланкою процедури згідно з Інструкцією № 1452/735.
Як убачається з відеозаписів нагрудних камер, на його неодноразові та прямі запитання про можливість самостійного проходження медичного огляду працівники поліції ствердно відповіли, що це «є його правом».
Свідомо підтвердивши таку можливість, правоохоронці не лише самоусунулися від виконання свого обов`язку щодо супроводу водія до закладу охорони здоров`я, а й фактично ввели особу в оману щодо законної процедури.
Таким чином, поліцейські штучно створили умови, за яких подальший висновок лікаря був би поставлений під сумнів, а дії водія — трактовані як відмова. 
Того ж дня він звернувся до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги», де пройшов обстеження (Висновок №40). Відповідно до висновку у нього ознак сп`яніння не виявлено.
Факт самостійного звернення до лікаря одразу після інциденту повністю нівелює твердження про умисне ухилення від огляду.
Суду також було надано Довідку про проходження психіатричного огляду від 09 січня 2026 року, яка свідчить про відсутність вживання психоактивних речовин та підтверджує належний стан його здоров`я, проте суд документу не надав жодної оцінки так само, як і не надав оцінки Висновку офтальмолога від 06 січня 2026 року.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вперше апеляційну скаргу на вищезазначену постанову суду першої інстанції було подано захисником-адвокатом Красулею Н.В. 11 березня 2026 року - в межах строку апеляційного оскарження. Проте, постановою Запорізького апеляційного суду від 27 березня 2026 року, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала. Зазначена постанова була направлена на адресу апелянта 31 березня 2026 року. Відомості, коли саме захисник отримала цю постанову, в матеріалах справи відсутні. Вже 07 квітня 2026 року сам  ОСОБА_1 подав апеляцій скаргу, в якій, окрім іншого, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. При цьому, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.
Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Красулю Н.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №560144 від 06 січня 2026 року, з якого убачається, що 06 січня 2026 року о 12-02 годині в м. Запоріжжя по вул. Електрозаводській, 48 ОСОБА_1 , керував автомобілем Citroen C-Elysee, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР, відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 січня 2026 року;
- у довідці про відсутність повторності за ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 та отримання останнім посвідчення водія НОМЕР_2 від 25 липня 2001;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті заступника командира взводу1 роти1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Улінцова Р., згідно з яким, останній доповідає, що 06 січня 2026 року під час несення служби за адресою: м.Запоріжжя, вул.Електрозаводська біля будинку №48 о 12-02 годині було виявлено та зупинено транспортний засіб Citroen C-Elysee, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у якого під час спілкування були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП «ОКЗ ПНД та СЗХ» ЗОР у присутності лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки транспортного засобу.
Стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол серії ЕПР1 №560144 за ч.1 ст.130 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалось, оскільки водієм не передавалось. Тимчасовий дозвіл не видавався. 
Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою суду, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні адвокат Красуля Н.В. просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Красуля Н.В. навели доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Що стосується доводів ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, про те, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення його огляду, оскільки він не відмовлявся від проведення такого огляду, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
З наявного в справі відеозапису убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія  ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з виявленням в нього таких ознак сп`яніння: неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка яка не відповідає обстановці. У зв`язку з цим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 відповів відмовою. При цьому працівники поліції роз`яснювали йому наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Так, працівником поліції зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, вкотре роз`яснено, що йому заборонений подальший рух на транспортному засобі, також, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та останньому працівником поліції було повідомлено, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, тому має очікувати на складання адміністративних матеріалів. Крім того, працівники поліції на запитання ОСОБА_1 щодо причин не проведення його огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу роз`яснили, що на місці огляд не проводився через виявлення у ОСОБА_1 ознак саме наркотичного сп`яніння. Після цього працівником поліції ознайомлено ОСОБА_1 зі змістом постанови стосовно нього за ч.1 ст.122 КУпАП, роз`яснено строк та порядок оплати штрафу. 
Далі, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 зазначив,що він згоден їхати на експертизу, на що йому працівник поліції відповів, що вже запізно, оскільки на теперішній час триває процедура складання адміністративних матеріалів. Також, працівники поліції зазначили, що ОСОБА_1 на їх пропозицію щодо проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі категорично відмовився, не зазначивши, що йому потрібен час подумати. 
Надалі, зафіксовано процедуру ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу, в якому ОСОБА_1 поставив свій підпис в певних графах. 
Зміст наявного в матеріалах справи відеозапису свідчить про те, що поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим, працівниками поліції на останнього обґрунтовано було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.
При цьому,    ОСОБА_2 неодноразово був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Зокрема, працівники поліції після того, як ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, роз`яснили, що в разі відмови від проходження огляду останній буде відсторонений від керування транспортним засобом та на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Будучі повідомленим про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння,  ОСОБА_1 не змінив своєї думки та відмовився від проходження огляду. 
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події, згідно з яким поведінка ОСОБА_1 явно не відповідала обстановці.
Порушень з боку поліцейських не убачається. Останні повідомили ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу – порушення правил зупинки, повідомили, що ведеться відеозапис, а після виявлення у ОСОБА_1 певних ознак наркотичного сп`яніння, також повідомили про це. Викладене і стало підставою для висловлення поліцейськими пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, що повністю узгоджується з вимогами закону. 
В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України "Про дорожній рух" і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. 
Одним із таких розпоряджень поліцейського, є вимога пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 11-21сап21, п.76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 липня 2025 року у справі № 990SCGC/9/25).
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Відповідно до пункту 3, 4 розділу І, пункту 12 розділу II вказаної Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
В цьому випадку  ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Версія сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на думку суду апеляційної інстанції, не є переконливою та спростовується вищевказаними доказами, в т.ч. відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 в категоричній формі зазначив про те, що він відмовляється від огляду в медичному закладі.
Те, що ОСОБА_1 вже після того, як працівниками поліції було розпочато процедуру оформлення адміністративного матеріалу заявив про своє бажання пройти такий огляд, не впливає на правильність кваліфікації його дій та не свідчить про безпідставне складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на хронологію подій, зафіксовану відеозаписом, роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 наслідків відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та його процесуальних прав. 
Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.
Те, що в подальшому  ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та такого стану у нього не виявлено, згідно з висновком лікаря №48 від 06 січня 2026 року, який складений 06 січня 2026 року, не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.
Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Викладених вимог щодо порядку проходження огляду ОСОБА_1 не дотримано, оскільки огляд проводився не у присутності поліцейського.
В свою чергу, згідно з положеннями вищевказаної статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. На викладене обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.
Доводи апелянта про те, що працівники ввели його в оману, є безпідставними та спростовуються наявним в справі відеозаписом, згідно з яким, як вже вказано вище, ОСОБА_1 роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.  
Наявність у ОСОБА_1 певних захворювань, на які посилається сторона захисту, на думку суду апеляційної інстанції, сама по собі не є підтвердженням версії сторони захисту, з огляду на тривалість часу з моменту виникнення підстав для проведення огляду ОСОБА_1 до складення лікарем вищевказаного висновку.
Довідка про проходження психіатричного огляду від 09 січня 2026 року про відсутність вживання психоактивних речовин та підтвердження належного стану здоров`я ОСОБА_1 не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення. 
Більш того, стосовно ОСОБА_1 складено протокол не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейськими не було здійснено огляд за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки, що є першочерговою ланкою процедури згідно з Інструкцією №1452/735, є безпідставними з огляду на таке.
Згідно з п.12 Розділу ІІ вищевказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Отже, у зв`язку із тим, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння, підстав для проведення його огляду за допомогою спеціального технічного засобу не було.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 02 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 02 березня 2026 року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду     С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 334/464/26