печерський районний суд міста києва
Справа № 345/2496/24-ц 
пр. 2-6525/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Зінченко І.І.,
за участю: 
позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,
представника третьої особи: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «Приватбанк»), за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України (далі - третя особа, Калуський ВДВС), в якому просить визнати протиправною бездіяльність АТ КБ «ПриватБанк» щодо незняття арештів з рахунків № НОМЕР_1 - поточний рахунок, № НОМЕР_2 - вклад в доларах США, № НОМЕР_3 - вклад в Євро, № НОМЕР_4 - пенсійний рахунок, № НОМЕР_5 - поточний рахунок підприємця, згідно постанови державного виконавця Калуського ВДВС Манелюк Н.Я. від 28.08.2022 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». 03.02.2020 року постановою старшого державного виконавця Калуського ВДВС Манелюк Н.Я. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_7 про стягнення з нього на користь Калуської міської ради грошових коштів. Одночасно державним виконавцем був накладений арешт на кошти на банківських рахунках боржника, у тому числі, на всіх наявних рахунках, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк». 31.08.2022 року постановою старшого державного виконавця Калуського ВДВС Манелюк Н.Я. виконавче провадження № НОМЕР_7 було закінчене у зв`язку із його фактичним виконанням. У постанові державного виконавця також зазначено, що припиняється чинність арешту майна боржника та скасовуються інші заходи примусового виконання рішення. Вказану постанову йому вручив безпосередньо начальником Калуського ВДВС та запевнив, що копія постанови у той самий день направлена до АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з додатковою інформацією, він міг очікувати розблокування рахунків в банку приблизно у строк до трьох днів. Вказує, що через три дні він прийшов до Калуського ВДВС з приводу відсутності розблокування рахунків, на що йому повідомили про те, що постанову було направлено АТ КБ «ПриватБанк» та постанова банком отримана. 14.10.2022 року він, переконавшись у відсутності дій відповідача з виконання постанови Калуського ВДВС від 31.08.2022 року, направив письмове звернення до банку, в якому просив перевірити наявність у пошті цієї постанови. Посилався на те, що неодноразово звертався до АТ КБ «ПриватБанк» з приводу знаття арешту з його рахунків, на що йому були надані відповіді, що постанова спочатку не отримана, потім, що у ній відсутня необхідна інформація, у подальшому - про те, що відбувся технологічний збій в автоматизованій системі. Остаточно банк приніс йому щирі вибачення у зв`язку із ситуацією, що склалася, тобто фактично в повному обсязі визнав свою вину. Вважає, що протиправна бездіяльність відповідача, який зняв арешт лише через 108 днів після винесення постанови від 31.08.2022 року про закінчення виконавчого провадження, свідчить про порушення його майнових прав на вільне володіння, користування та розпорядження належними йому грошовими коштами на банківських рахунках.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2024 року справу було передано судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.04.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України про бездіяльності протиправною, передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2024 року, справу було розподілено та передано судді Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2024 року під головуванням судді Остапчук Т.В. в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України про бездіяльності протиправною.
16.07.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, оскільки вимоги позивача про визнання бездіяльності банку щодо не зняття арешту з майна протиправною е неналежним способом захисту порушених, на його думку, прав.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.09.2024 року під головуванням судді Остапчук Т.В. провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України про бездіяльності протиправною закрито; роз`яснено позивачу право звернення до суду із зазначеними вимогами у порядку господарського судочинства.
Постановою Київського апеляційного суду від 02.04.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24.09.2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2025 року, справу було розподілено та передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2025 року в порядку загального позовного провадження прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України про бездіяльності протиправною, та підготовче засідання у справі призначено на 16.06.2025 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2025 року, у зв`язку з неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 09.09.2025 року.
04.09.2025 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України про бездіяльності протиправною, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 04.12.2025 року.
01.12.2025 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.
04.12.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 04.12.2025 року, без фіксування технічними засобами, в якій останній просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
В судове засідання 04.12.2025 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Позивач у заяві від 01.12.2025 року просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у заяві від 04.12.2025 року просив розглядати справу за його відсутності.
Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Суд встановив, що 03.02.2020 року постановою старшого державного виконавця Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України Манелюк Н.Я. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_7 з примусового виконання судового наказу № б/н, виданого Господарським судом Івано-Франківської області 23.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Калуської міської ради грошових коштів у розмірі 444 716,51 грн.
31.08.2022 року старшим державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України Манелюк Н.Я. винесено постанову про закінчено виконавчого провадження № НОМЕР_7 з примусового виконання судового наказу № б/н, виданого Господарським судом Івано-Франківської області 23.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Калуської міської ради грошових коштів у розмірі 444 716,51 грн. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
ОСОБА_1 неодноразово звертався до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України зі скаргами на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна; до АТ КБ «ПриватБанк» з приводу знаття арешту з його рахунків.
Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які саме приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Отже, правом на звернення до суду з позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 року у справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) зробила висновок про те, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як визначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 ПК України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.
Положеннями ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».
Відповідно до п. 84 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 року № 163, надавач платіжних послуг платника приймає до виконання документ про зняття арешту з коштів, який надійшов до нього в електронній або паперовій формі. Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання документ про зняття арешту коштів у паперовій формі, який доставлено до надавача платіжних послуг платника самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), адвокатом, слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або який надійшов рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, слідчий, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Надавач платіжних послуг платника встановлює повноваження особи, яка самостійно доставила документ про арешт коштів, у порядку, визначеному в його внутрішніх документах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок допущеної протиправної бездіяльності АТ КБ «ПриватБанк», яка полягала у несвоєчасному знятті арешту з належних йому банківських рахунків, було допущено порушення його майнових прав на вільне володіння, користування та розпорядження належними йому грошовими коштами на банківських рахунках.
Разом з тим, встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» отримувало постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, а у подальшому строки зняття арешту були затримані у зв`язку із технічним збоєм в автоматизованій системі банку.
Аналізуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не було допущено бездіяльності в частині знятті арешту з банківських рахунків позивача. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а учасниками справи належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується.
Враховуюче викладене, керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 15, 16, 1074 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

ВИРІШИВ:
В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною - відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ЄДРПОУ 14360570.
Третя особа: Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства юстиції України, 77300, Івано-Франківська обл., м. Калуш, просп. Лесі України, 1, код ЄДРПОУ 38472755.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений та підписаний 19.01.2026 року.

Суддя І.В. Григоренко