08.06.2026 
ЄУН 389/384/26
Провадження №2/389/184/26

Рішення 
іменем України

08 червня 2026 року   Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання Берневек О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,
встановив:
ОСОБА_1 13.02.2026 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти за недоставлений товар в сумі 1 960 грн та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на сайті «raund.in.ua» 10.12.2025 вона замовила шолом боксерський відкритий фірми Zelart вартістю 1 130 грн та компресивний дитячий костюм фірми Masuka вартістю 830 грн, номер замовлення 238682. Цього ж дня в застосунку Viber з нею зв`язався представник компанії, з яким вони погодили замовлення та порядок оплати. Після надіслання їй платіжних реквізитів нею було здійснено повну оплату за вказаний товар в сумі 1 960 грн на рахунок ФОП ОСОБА_2 , після чого продавець підтвердив зарахування коштів та зазначив, що орієнтовна дата отримання замовлення 16.12.2025, однак посилка прибула у відділення компанії ТОВ «Нова пошта» 18.12.2025. Ознайомившись з повідомленням ТОВ «Нова пошта» нею було з`ясовано, що у вартість доставки, яку вона мала оплатити, також входить післяплата в сумі 400 грн та комісія за цю послугу в сумі 28 грн. На запитання до продавця з приводу причин сплати додаткових коштів як післяплати, було повідомлено, що їй поклали інший костюм. Наголосивши на тому, що товар був з ними узгоджений та оплачений в повному обсязі, відповіді вона не отримала. Наступного дня при огляді товару у відділенні ТОВ «Нова пошта» вона з`ясувала, що крім дорожчого компресивного костюму, який до того ж був не того розміру та який вона не замовляла, їй надіслали і інший захисний шолом. Посилку вона не забрала та написала продавцю повідомлення про невідповідність замовленого товару, однак відповіді на повідомлення в різних месенджерах не отримала, дзвінки ігнорувалися, контактний номер телефону, вказаний на сайті продавця, вимкнений. Від посилки вона відмовилася 26.12.2025, товар був повернутий до поштового відділення відправника. Впродовж грудня 2025 року та січня 2026 року вона неодноразово писала продавцю з вимогою повернення коштів, однак її повідомлення залишилися без реагування. Надалі, 13.01.2026 вона знову надіслала повідомлення продавцю, в якому вказувала, що у разі неповернення коштів вона вимушена буде звернутися до суду, у відповідь на яке у неї попросили номер її банківської карти, однак кошти не були повернуті. За викладеного, звертаючись до суду з цим позовом, позивачка просила стягнути з відповідача грошові кошти за недоставлений товар в сумі 1 960 грн. Також наголосила на тому, що протиправними діями відповідача їй також завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000 грн. Вказує, що замовлений товар призначався як подарунок дитині, яка його так і не отримала, вона вимушена була терпіти ігнорування та насмішки продавця, витрачати нерви та час на повернення своїх коштів та досудове врегулювання спору, підготовку претензії, написання позовної заяви.
Відповідач відзив на позов не подав, однак 06.05.2026 надіслав клопотання про закриття провадження в цій справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, обгрунтовуючи тим, що заявлена до стягнення сума в розмірі 1 960 грн повністю в добровільному порядку ним відшкодована. По суті спору зазначив, що товар був вчасно відправлений позивачці, проте остання відмовилася від його отримання у відділенні ТОВ «Нова пошта», що спричинило додаткові витрати з його боку на оплату логістичних послуг в обидві сторони. 
Ухвалою суду від 06.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження в цій справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки на час відкриття провадження між сторонами існував спір, частина позовних вимог задоволена відповідачем після відкриття провадження у справі, при цьому між сторонами залишилися неврегульовані питання щодо відшкодування моральної шкоди, так як від другої позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн позивачка не відмовлялася, наполягаючи на її судовому розгляді.
В судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Оскільки відповідачем їй були повернуті кошти за оплачений товар, тому просила позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині стягнення моральної шкоди. Зазначила, що під час досудового врегулювання спору відповідачем не вчинялися дії щодо повернення їй коштів за оплачений товар, замовлений нею товар не був направлений, її повідомлення та намагання врегулювати спір мирним шляхом ігнорувалися, в результаті чого вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. 
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач ФОП ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність згідно з КВЕД 47.91 – Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний); 47.99 – Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.
На сторінці інтернет-магазину «raund.in.ua» позивачка ОСОБА_1 10.12.2025 здійснила замовлення шолому боксерського відкритого Zelart, чорно-білього кольору, розмір L, вартістю 1 130 грн та костюма компресійного дитячого Masuka, рост 110-140 см, чорно-сірий 150, вартістю 830 грн. Номер замовлення 238682. Повна вартість замовлення 1 960 грн.
За домовленістю з продавцем у застосунку Viber, 10.12.2025 ОСОБА_1 здійснила повну оплату за придбання вказаних вище речей в інтернет-магазині шляхом переказу коштів в сумі 1 960 грн на рахунок ФОП ОСОБА_2 , таким чином повністю сплативши вартість замовленого товару.
Вказані обставини сторонами не оспорюються.
Зі скріншотів із застосунку ТОВ «Нова пошта» та Viber слідує, що від ФОП ОСОБА_2 на ім`я позивачки 18.12.2025 надійшла посилка у відділення ТОВ «Нова пошта». До сплати 548 грн, в які входять 120 грн за послуги з доставки, 400 грн післяплата, 28 грн комісія за послугу післяплати.
Після отримання повідомлення від ТОВ «Нова пошта» про доставку посилки позивачка через месенджер з`ясовувала у продавця причини встановлення післяплати, адже вартість замовленого товару нею було сплачено повністю, на що отримала відповідь, що їй помилково поклали дорожчий товар. На запитання, що їй робити, відповіді не надійшло.
Як слідує зі змісту скріншоту листування в месенджері, позивачка наступного дня, 19.12.2025, при огляді посилки у відділенні ТОВ «Нова пошта» з`ясувала, що їй надіслали інші шолом та костюм, ніж ті, які вона замовляла, у зв`язку з чим висунула вимогу продавцю про повернення у строк до 19.01.2026 сплачених нею грошових коштів, зобов`язуючись сплатити зворотню доставку посилки.
На вказане повідомлення продавець відповів «у путь», одночасно попросивши написати номер банківської картки позивачки, однак, незважаючи на повторне пред`явлення вимоги про повернення коштів, направлене на адресу відповідача поштою 10.02.2026, гроші позивачці станом на день звернення до суду з цим позовом повернуті не були.
Від отримання посилки позивачка відмовилася, товар був повернутий до поштового відділення відправника та отриманий останнім 26.12.2025, про що свідчить скріншот із застосунку ТОВ «Нова пошта». 
Статтями 202, 205 ЦК України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» інтернет-магазин - це засіб для реалізації товарів через електронні правочини. Такі угоди є договорами, укладеними на відстані (ст.1 Закону «Про захист прав споживачів»).
Відповідно до п.8, 12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений на відстані, це договір, укладений продавцем (виконавцем) зі споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.
Згідно з ч.1 ст.707 ЦК України покупець має право протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем.
Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму.
Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:
1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). 
Згідно зі ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.
Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.
При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки зі споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.
Частинами 1-4 ст.12, частинами 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
З наявних в матеріалах цієї справи доказів судом встановлено, що позивачка, діючи відповідно до вимог ст.707 ЦК України та ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», отримавши товар від ФОП ОСОБА_2 , який був попередньо нею оплачений в повному обсязі, та оглянувши його у відділенні пошти, виявила його невідповідність замовленню та у встановлений законом чотирнадцятиденний строк повернула товар продавцеві, відмовившись від його отримання.
Оскільки за відсутності будь-якого реагування з боку продавця позивачка не могла вирішити питання щодо обміну товару, вона одразу висунула вимогу про повернення коштів. Натомість продавець, отримавши повернутий товар, сплачені позивачкою за нього кошти в сумі 1 960 грн не повернув, неналежним чином виконавши зобов`язання.
Разом з тим, позивачка у поданій заяві свої позовні вимоги підтримала частково, відмовившись від стягнення з відповідача грошових коштів за недоставлений товар в сумі 1 960 грн, оскільки відповідач після пред`явлення цього позову до суду ці кошти повністю їй відшкодував, що також підтверджується доданими відповідачем до матеріалів справи копіями відповідних квитанцій.
Оскільки позивачка не підтримує своїх позовних вимог в цій частині, тому грошові кошти за недоставлений товар в сумі 1 960 грн не підлягають стягненню з відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо відшкодування моральної шкоди.
Згідно з ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч.3, 4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно зі ст.611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець вказує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема ст.4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.
Пункт 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Відповідно до п.19 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
Закон України «Про захист прав споживачів» не містить застережень про те, що моральна шкода споживачу відшкодовується лише у разі завдання шкоди його життю чи здоров`ю.
Подібні висновки висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц.
З огляду на обставини цієї справи, переживання позивачки, пов`язані з придбанням нею дитячих шолому та костюму, які не відповідали замовленню ні у вартості, ні у моделі, ні у розмірі, суд враховує, що це є недоліком продукції у розумінні законодавства про захист прав споживачів та, відповідно до ст.4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», має наслідком відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи негативні наслідки після отримання замовлення, те, що невідповідність товару до зазначеного в замовленні унеможливлювала його використання за запланованим призначенням, в результаті чого позивачка була змушена відмовитися від товару та докладати додаткових зусиль для його повернення та повернення сплачених за нього коштів, намагання протягом тривалого часу в досудовому порядку врегулювати спір, що призвело до порушення звичного укладу її життя та емоційного розладу.
Також суд враховує ту обставину, що звернення позивачки до відповідача останнім, попри отримання поверненого товару, були проігноровані, а кошти відшкодовані лише після звернення до суду з цим позовом.
За таких обставин суд дійшов висновку, що протиправною поведінкою відповідача були порушені права позивачки та завдано їй у зв`язку з цим душевних страждань. Проте суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди є завищеним, тому, враховуючи вимоги розумності, справедливості та ступінь моральних страждань, розмір відшкодування моральної шкоди необхідно визначити в розмірі 5 000 грн, що, на думку суду, є справедливим і достатнім з огляду на встановлені обставини.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, судом частково задоволені позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 5 000 грн. Разом з цим, позивачка на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 556 грн 57 коп пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі Закону України «Про захист прав споживачів», ст.23, 202, 205, 611, 707, 1167 ЦК України, керуючись ст.12, 76, 78, 81, 141,263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд, 
ухвалив:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити. 
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 556 (п`ятсот п`ятдесят шість) грн 57 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачка:  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 15.06.2026. 

Суддя Знам`янського міськрайонного суду 
Кіровоградської області О.В. Савельєва