СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2026 року Справа № 480/9123/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулась до суду з позовом, який мотивує тим, що 16.04.2024 була прийнята на посаду заступника начальника управління внутрішнього контролю та аудиту Сумської міської ради до Виконавчого комітету Сумської міської ради. 
Рішенням Сумської міської рад від 13.08.2025 № 5852-МР внесені зміни до структури апарату та виконавчих органів ради. Управління внутрішнього контролю та аудиту виключено зі структури виконавчих органів Сумської міської ради. Доручено секретарю Сумської міської ради також вжити організаційно-правових заходів, пов`язаних з переведенням, вивільненням чи призначенням працівників. Одночасно вирішено утворити в структурі виконавчих органів Сумської міської ради ряд управлінь та відділів.
Про майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням посади заступника начальника управління внутрішнього контролю та аудиту Сумської міської радим попереджена відповідачем 02.09.2025.
Розпорядженням міського голови м. Суми від 23.10.2025 № 722-К ОСОБА_1 звільнена 03.11.2025 у зв`язку із виключенням управління внутрішнього контролю та аудиту Сумської міської ради зі структури виконавчих органів Сумської міської ради на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Вважає розпорядження протиправним. 
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважена особа пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
У попередженні про звільнення від 01.09. 2025 року №1655/03.02-08 відсутні посади, які пропонуються для працевлаштування. З моменту попередження і до звільнення відповідач також не пропонував вакантні посади чи іншу роботу у Виконавчому комітеті Сумській міської ради. Вважає, що відповідач не дотримався процедури вивільнення працівників у зв`язку з чим порушив права позивача.
Вважає, що норми закону України "Про правовий режим воєнного стану" про неможливість переведення на інші посади працівників органів місцевого самоврядування, призначених без конкурсу не звільняє відповідача від обов`язку дотримуватися гарантій, встановлених ч. 2 ст. 40 КЗпП України. 
Позивач була звільнена за загальною підставою, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідач повинен був запропонувати іншу вакантну посаду і у разі, якщо на таку посаду претендують інші працівники, провести порівняльний аналіз продуктивності їхньої праці і кваліфікації для визначення переважного права на залишення на роботі.
Вважає, що підлягають застосуванню правові висновки Верховного Суду, викладені у справах № 443/636/18, № 804/2805/17, № 534/625/22. За змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав обов`язок по працевлаштуванню працівника, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення. 
Просить визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Суми від 23.10.2025 року № 722-к про звільнення ОСОБА_1 , поновити її на посаді заступника начальника управління внутрішнього контролю та аудиту Сумської міської ради, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04.11.2025 по дату винесення судового рішення.
Відповідач у письмовому відзиві позов не визнав. Пояснив, що позивача призначено на посаду заступника начальника Управління внутрішнього контролю та аудиту Сумської міської ради у відповідності до ч.5 ст.10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" про що зазначено у розпорядженні від 12.04.2024 року № 247-к .
Рішенням Сумської міської ради від 13.08.2025 року № 5852-МР внесено зміни до рішення від 27.07.2016 року №1031-МР. Змінено структуру виконавчих органів Сумської міської ради. Зі структури виконавчих органів виключено Управління внутрішнього контролю та аудиту Сумської міської ради, в якому працювала позивач. Утворено ряд управлінь та відділів.
На виконання рішення видано розпорядження міського голови від 29.08.2025 року № 592-к, яким внесені зміни до граничної чисельності та штатів апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, що стало підставою для вивільнення позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників.
Розпорядженням міського голови від 23.10.2025 № 722-К ОСОБА_1 звільнена 03.11.2025. При звільненні позивача було дотримані вимоги ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України щодо персонального попередження не пізніше ніж за два місяці до дня звільнення. Виплачена вихідна допомога у розмірі середнього місячного заробітку, що повністю відповідає вимогам статті 44 КЗпП України. 
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, а також загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування врегульовані та визначені Законом України № 2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування". Відповідно до вимог ч. 1ст. 10 Закону № 2493-III прийняття на службу в органи місцевого самоврядування керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування здійснюється шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України. За приписами ст.20 Закону № 2493-III, крім загальних підстав, передбачених КЗпП України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України.
Згідно п.1 ч.1, ч. 2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до приписів ч 1-3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.
Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону № 2136-IX "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (далі – Закон № 2136-IX) цей Закон визначає особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану". На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. Не застосовуються норми законодавства про працю, законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.
З аналізу наведеної норми вбачається, що у період дії воєнного стану стаття 43 Конституції України, в якій передбачено гарантування громадянам захист від незаконного звільнення, обмежено Законом № 2136-IX.
Відповідно до ст.10 Закону № 389-VIII у період дії воєнного стану особи призначаються на посади в органах місцевого самоврядування без конкурсного відбору. Такі особи не можуть бути переведені на інші посади в органах місцевого самоврядування.
Отже, Законом № 389-VIII встановлено заборону переведення зазначених осіб на інші посади в органах місцевого самоврядування під час дії воєнного стану і після його завершення чи скасування.
Верховний Суд у постанові від 30.06.2025 по справі №320/11528/23 виклав правову позицію щодо застосування вище наведених норм права у відповідній категорії спорів. Дійшов висновку, що у зв`язку з забороною переведення на іншу посаду працівників, призначених на посаду без конкурсного відбору, вивчення переважних прав таких працівників нівелюється прямою забороною вказаного вище закону про неможливість переведення. Після відновлення конкурсних процедур на посади державної служби у таких осіб виникає обов`язок проходження такого конкурсу для подальшого залишення на посаді, а отже позивач не може мати переважного права на залишення на роботі серед інших працівників, які призначені на посади за результатами конкурсних процедур до початку запровадження воєнного стану. У разі виникнення суперечностей норм цього Закону нормам іншого, застосуванню підлягають норми саме Закону № 389-VIII. 
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах № 640/22081/22, № 320/12821/23.
Посилання позивача на практику Верховного Суду у справах № 443/636/18, 804/2805/17, № 534/625/22 є необґрунтованим, оскільки правова позиція Верховного Суду змінилась, застосуванню підлягають останні висновки. 
Національне агентство України з питань державної служби у листі від 24.04.2024 № 181-р/з зазначило, що призначення на посади державної служби відповідно до ч.5 ст.10 Закону № 389-VIII є строковим, а тому такий працівник не може бути переведений на інші посади державної служби. 
З огляду на зазначене, твердження позивача про порушення процедури його звільнення у зв`язку з тим, що не були запропоновані інші вакантні посади є необґрунтованим. Позивач була обізнана, що робота фактично носить тимчасовий характер – на період до завершення воєнного стану в Україні та подальшого проходження конкурсного відбору, оскільки в заяві про призначення власноруч послалась на частину 5 статті 10 Закону № 389-VIII.
Розпорядження про звільнення ОСОБА_1 є обґрунтованим та прийнятим на підставі, у межах повноважень. Просить у задоволенні позову відмовити.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що розпорядженням міського голови від 12.04.2024 № 247-к ОСОБА_1 у відповідності до п. 5 ст. 10 закону України "Про правовий режим воєнного стану" з 16.04.2024 призначена на посаду заступника начальника Управління внутрішнього контролю та аудиту Сумської міської ради. У заяві позивач просила призначити її на посаду без проведення конкурсу (а.с. 39-40).
Рішенням Сумської міської ради від 15.08.2025 № 5852-МР внесені зміни до рішення від 27.07.2016 № 1031-МР "Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної кількості". Зокрема виключено зі структури виконавчих органів Сумської міської ради Управління внутрішнього контролю та аудиту. Розпорядженням міського голови від 29.08.2025 № 592-к на виконання зазначеного рішення Сумської міської ради змінено граничну чисельність та штат апарату та виконавчих органів ради. Управління внутрішнього контролю та аудиту відсутнє у переліку виконавчих органів Сумської міської ради (а.с. 34-38).
ОСОБА_1 попереджена про скорочення посади, яку вона обіймала та її звільнення у зв`язку з цим з 02.11.2025. Відповідно до особистого підпису позивач ознайомлена з попередженням 02.09.2025 (а.с. 41).
Розпорядженням міського голови від 23.10.2025 № 722-к ОСОБА_1 звільнена з 03.11.2025 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виключенням управління внутрішнього контролю та аудиту Сумської міської ради зі структури виконавчих органів ( а.с. 42).
Зазначені фактичні обставини сторонами не оспорюються. Спір стосується обов`язку відповідача пропонувати позивачу перед звільненням інші посади/роботу.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан. Строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та не скасований на момент розгляду справи. 
Відповідно до ст. 1 закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану (далі - Закон № 2136-IX) цим законом визначено особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності у період дії воєнного стану, введеного відповідно до закону України "Про правовий режим воєнного стану". На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування, інших законодавчих актів, що регулюють діяльність посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Згідно вимог ч. 5 ст. 10 закону України "Про правовий режим воєнного стану" (у редакції на момент виникнення правовідносин, далі закон № 389-VIII) у період дії воєнного стану особи призначаються на посади в органах місцевого самоврядування сільським, селищним, міським головою, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад. Посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади в органах місцевого самоврядування.
З наведеної норми вбачається, що законом встановлено заборону переведення посадових осіб місцевого самоврядування, які були призначені без конкурсів в період дії воєнного стану, на іншу посаду в органі місцевого самоврядування і під час дії воєнного стану і після його завершення чи скасування.
Як було зазначено, позивач була прийнята на посаду в Управлінні внутрішнього контролю та аудиту Сумської міської ради саме у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 10 закону України № 389-VIII, без конкурсу. 
У зв`язку з внесенням змін до структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради ліквідовано Управлінні внутрішнього контролю та аудиту у якому позивач обіймала посаду. ОСОБА_1 попереджена про наступне звільнення. При цьому інша посада або робота не пропонувалась. 
Відповідно до ст. 20 закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" ( далі Закон № 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування припиняється за загальними підставами, передбаченими Кодексом законів про працю України, у порядку та з підстав, визначених законом України "Про місцеве самоврядування", цим та іншими законами України. 
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. 
Як було зазначено, особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування у період дії воєнного стану визначає Закон № 2136-ІХ. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законодавчих актів, що регулюють діяльність посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Виконання вимог ст. 40 КЗпП України щодо обов`язку роботодавця пропонувати перед звільненням працівника інші посади можливе лише шляхом переведенням такого працівника, який попереджений про звільнення, на іншу посаду/роботу. У той же час, частиною 5 ст. 10 Закону № 389-VIII законодавець обмежив можливість переведення на інші посади в органах місцевого самоврядування осіб, які були призначені без конкурсного відбору в період дії воєнного стану. 
Нормами Законів № 2136-ІХ та № 389-VIII визначено особливості організації трудових відносин в умовах воєнного стану, ці норми є спеціальними в таких умовах, а тому мають пріоритет у застосуванні, що відповідає вимогам Прикінцевих положень Закону № 389-ІІІ.
Аналогічні висновки неодноразово викладені Верховним Судом при розгляді справ щодо подібних правовідносин. Зокрема у постанові від 23.04.2025 у справі № 320/12821/23. Суд вважає, необхідним застосовувати останню за часом правову позицію, а тому висновки Верховного Суду у справах № 443/636/18, № 804/2805/17, № 534/625/22, на які посилається позивач застосуванню не підлягають.
На підставі викладеного, суд вважає, що розпорядження від 23.10.2025 № 722-к про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України видано правомірно. Підстави для задоволення позовних вимоги про визнання розпорядження протиправним та скасування, поновлення позивача на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. 
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають. 

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження від 23.10.2025 № 722-к про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.В. Соп`яненко