Справа № 308/5725/26
3/308/2052/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 року         м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Сковородько І.Ф., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно 

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, 
працюючого машиністом електровоза АТ «Українська залізниця», який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №0033291 від 09 квітня 2026 року слідує, що 09.04.2026 о 17:30, на напрямку 350 прикордонного знаку на відстані 1260 метрів до державного кордону України (Чопська територіальна громада Ужгородського району Закарпатської області) в межах прикордонної смуги інспектором моніторингу обстановки був виявлений та затриманий громадянин ОСОБА_1 , який під час спроби незаконного перетинання державного кордону здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов?язків, пов?язаних з охороною державного кордону України, а саме: неодноразово повторену законну вимогу інспектора моніторингу обстановки ОСОБА_2 КРЕМКА зупинитися та надати документи, що посвідчують особу проігнорував та не виконав, вдався до втечі спільно з гр. ОСОБА_3 від інспектора моніторингу обстановки на транспортному засобі в напрямку н.п. Чоп.
Своїми діями порушив вимоги ч.2 ст. 23, ст. 34 ЗУ «Про державну прикордонну службу України», чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.185-10 КУпАП. 
06.05.2026 до суду від захисника – адвоката Сковородько І.Ф. поступило клопотання про відкладення слухання справи, та просить надати можливість ознайомитися з матеріалами справи. Вказане клопотання задоволено суддею, та розгляд справи відкладено.
19.05.2026 ОСОБА_1 подав суду письмове заперечення на протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 185-10 КУпАП, в якому серед іншого зазначено що 09.04.26 р. його колега по роботі, машиніст локомотивного ДЕПО Чоп Львівської залізниці ОСОБА_3 попросив супроводжувати його до майстра в с. Петрівка для передачі в ремонт його автомобіль марки «Нісан». Залишивши вказаний автомобіль у майстра в с. Петрівка вони на іншому його автомобілі поїхали додому у м. Чоп дорогою на село Есень. Знаків заборони проїзду по вказаній дорозі жодних немає. По дорозі вони зупинилися на кілька хвилин, оскільки ОСОБА_4 необхідно було справити природні потреби, після чого поїхали далі.
При в`їзді у с. Мінеральне, біля магазину АВС стояв чоловік у цивільному одязі, та подавав їм знак рукою зупинитися. Подумавши, що він потребує допомоги він зупинився. Вказаний чоловік представився інспектором прикордонної служби, сказав, що за нами виїхав наряд, оскільки ми перебували у прикордонній зоні, сказав подати документи для встановлення особи. Він та ОСОБА_4 надали йому документи.
Після цього, чоловік розмовляв по телефону і сказав, що їм потрібно проїхати у Соломоново у прикордонний загін для з`ясування обставин. Вони на власному автомобілі проїхали до прикордонного загону, де були затримані. Там їм повідомили, що ми перебували у прикордонній зоні і вчинили якесь порушення.
Після приїзду працівниці Держприкордонслужби, вона склала якісь документи, вони написали пояснення. Також повідомили, що потрібно сплатити штраф за ст.202 КУпАП про що надали постанову. Після цього працівники Держприкордонслужби викликали поліцію, яка перевірила їх військово- облікові документи і вони поїхали на додому. 
Вказано, що спроби незаконного перетину державного кордону 09.04.2026 він не вчиняв. Інспектора моніторингу обстановки ОСОБА_5 ніколи не бачив, не отримував від нього вимогу зупинитися та надати документи, що посвідчують особу, не втікав, та не мав умислу на це та причини не виконувати вимоги інспектора. Всі вимоги працівників Держприкордонслужби виконав.
Його військово-облікові документи відповідають вимогам законодавства, 09.04.26 знаходилися при ньому, на вимогу працівників ДПС були надані для огляду, про що свідчать матеріали адміністративної справи. Він має постійне місце роботи - машиніст електровоза Львівської залізниці, по місцю роботи має бронь від мобілізації. Постійно проживає разом із своєю сім`єю у складі дружини та двох малолітніх синів.
Просить закрити провадження по справі відносно нього за ч.2 ст. 185-10 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні 19.05.2026 ОСОБА_1 свою вину за ч.2 ст. 185-10 КУпАП не визнав, пояснення надав аналогічні викладеним у поданих заперечення. Крім того вказав, що 09.04.2026 виконав вимогу працівників ДПС надав документи для перевірки особи, та проїхав до прикордонного загону в Соломоново. Інспектора Олега Кремка ніколи не бачив, не отримував від нього вимоги зупинитися та надати документи, що посвідчують особу, не втікав, та не мав умислу на це. Також зазначив, що його військово-облікові документи відповідають вимогам законодавства, він працює машиністом електровоза Львівської залізниці, по місцю роботи має бронь від мобілізації, Просив закрити провадження у справі.
В судовому засіданні 19.05.2026 суддею задоволено клопотання захисту про допит свідків.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав показання про те, що 09.04.2026 він попросив ОСОБА_1 поїхати разом з ним та завезти до майстра в с. Петрівка його автомобіль. Вони їхали двома автомобілями, один автомобіль залишили в майстра і поверталися в Чоп на другому, за кермом якого був ОСОБА_1 . По дорозі додому він попросив ОСОБА_1 зупинитися щоб справити природні потреби, вони вийшли з автомобіля, зійшли з дороги і за кілька хвилин повернулися і продовжили рух. В с. Мінеральне їм якийсь мужчина махнув щоб спинилися, після зупинки останній представився прикордонним інспектором, просив надати документи що посвідчують особу, і що за ними виїхав наряд. Вони надали докумети, та в подальшому їм наказали проїхати до прикордонного загону в Соломоново, де робили фото та склали протоколи. 
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надав показання та підтвердив, що 09.04.2026 ближче до обіду до нього в с. Петрівка Ужгородського району приїхали ОСОБА_7 разом з колегою ОСОБА_1 двома транспортними засобами марки «Ніссан» та «Фольксваген», та залишив йому для ремонту автомобіль марки «Ніссан». Вони поспілкувались, після чого поїхали додому на автомобілі марки «Фольксваген» за кермом якого був ОСОБА_1 . 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Сковородько І.Ф. зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП, оскільки 09.04.2026 останній рухався на транспортному засобі по дорозі загального користування. Вимоги інспектора моніторингу обстановки ОСОБА_5 не отримував, не втікав, та не мав умислу на це. При цьому всі вимоги працівників Держприкордонслужби виконав. Його військово-облікові документи відповідають вимогам законодавства, на вимогу працівників ДПС були надані для огляду, про що свідчать матеріали адміністративної справи. Також вказала, що ОСОБА_1 має постійне місце роботи - машиніста електровоза Львівської залізниці, по місцю роботи має бронь від мобілізації, постійно проживає разом із своєю сім`єю у складі дружини та двох малолітніх синів.
За наведеного просила закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 185-10 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , покази свідків, позицію захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі, приходжу до наступних висновків.
Частиною 1 ст. 185-10 КУпАП передбачена відовідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
А ч.2 ст. 185-10 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті. 
Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.
Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.
На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП подано протокол про адміністративне правопорушення серія ЗхРУ №003291Е від 09.04.2026, копію протоколу про адміністративне затримання та особистого огляду від 09.04.2026, в якому вказано, що під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон; посвідчення водія та посвідчення № НОМЕР_1 , два рапорти інспекторів прикордонної служби, схему місця затримання правопорушника на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 09.04.2026., копію посвідчення водія та копію посвідчення № НОМЕР_2 ПАТ «Українська Залізниця», видане 15.08.2019 ОСОБА_1 про те що останній працює машиністом електровоза.
Як вбачається, із протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 003291Е від 09.04.2026 у такому зазначено, що 09.04.2026 о 17:30, на напрямку 350 прикордонного знаку на відстані 1260 метрів до державного кордону України (Чопська територіальна громада Ужгородського району Закарпатської області) в межах прикордонної смуги інспектором моніторингу обстановки був виявлений та затриманий громадянин ОСОБА_1 , який під час спроби незаконного перетинання державного кордону здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов?язків, пов?язаних з охороною державного кордону України, а саме: неодноразово повторену законну вимогу інспектора моніторингу обстановки ОСОБА_2 КРЕМКА зупинитися та надати документи, що посвідчують особу проігнорував та не виконав, вдався до втечі спільно з гр. ОСОБА_3 від інспектора моніторингу обстановки на транспортному засобі в напрямку н.п. Чоп.
Разом з тим, вказаний протокол про адміністративне правопорушення не містить жодної із кваліфікуючих ознак ч.2 ст. 185-10 КУпАП, також не зазначено будь-яких свідків правопорушення.
Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів, щодо факту законної вимоги та злісної непокори такій вимозі інспектора моніторингу обстановки ОСОБА_2 КРЕМКА.
Також слід зазначити, що судом двічі викликався інспектор прикордонної служби ОСОБА_8 , проте такий не з`явився, причин неявки суд не повідомив.
При цьому, згідно пояснень, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №003290Е від 09.04.2026 ОСОБА_1 зазначив, що іхавши з ОСОБА_9 в Чоп зупинились по нужді, після чого відновили рух, в с. Мінеральне їх зупинив мужчина в цивільному одязі, представився інспектором і сказав дочекатися наряд, після чого вони прослідували до застави с. Соломоново.
Крім того, стороною захисту до матеріалів справи долучено роздруківку з Резерв+ військово-облікового документу ОСОБА_1 сформований 20.04.2026, з якого слідує що останній є військовозобов`язаним, та має відстрочку (бронювання) до 31.12.2026.
Копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 від 22.10.2011 підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 22.10.2011 зареєстрували шлюб.
Із доданих копій свідоцтв про народження слідує, що ОСОБА_1 записаний батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В судовому засіданні ОСОБА_1  заперечував невиконання законної вимоги інспектора Кремкоа О. пояснював, що 09.04.2026 на прохання колеги ОСОБА_3 супроводжував його в с. Петрівка на його транспортному засобі марки «Фольксваген» для передачі в ремонт його інший автомобіль марки «Ніссан». Залишивши автомобіль марки «Ніссан» для ремонту поверталися з с. Петрівка на автомобілі «Фольксваген», яким він керував, рухався по дорозі загального користування до м. Чоп. На прохання ОСОБА_3 зупинився на кілька хвилин щоб ОСОБА_3 справив природні потреби, а після продовжили рух на автомобілі. В с. Мінеральне були зупинені особою в цивільному одязі, який представився інспектором прикордонної служби та просив надати документи для перевірки особи. Вказану вимогу виконав, надав документи, а в подальшому виконав вимогу та проїхав до прикордонного загону Соломоново. 
Вказані пояснення ОСОБА_1 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Наявність лише протоколу про адміністративне правопорушення, який не підтверджує факту є недостатнім для здійснення переконливих висновків, які поза всяким сумнівом, доводять вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.
Сукупність зібраних у справі доказів не дозволяє з`ясувати об`єктивну та суб`єктивну сторону вказаного адміністративного правопорушення. У даній справі не доведено ні події, а ні складу правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП, про вчинення якого складено протокол відносно ОСОБА_1 .
За наведеного, приходжу до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі вінспектора моніторингу обстановки ОСОБА_5 є сумнівними, та не підтверджені доказами.
Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.
Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.
У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.
Керуючись ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В силу положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи викладене, приходжу до переконання, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів, матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185-10 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 185-10, 247, 283, 284, 287- 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
постановив:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 185-10 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського міськрайонного 
суду Закарпатської області Н.Б. Шумило