ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4759/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії №133950019043 від 17.02.2026;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 повністю до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №2 періоди трудової діяльності у Відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 07.04.1993 по 01.08.2014, з 24.10.2015 по 01.09.2020, з 01.04.2024 по 30.09.2025 та призначити ОСОБА_1 з 10.02.2026 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.02.2026 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з досягненням 50-річного віку, наявністю загального страхового стажу понад 20 років та пільгового стажу за Списком №2 понад 10 років. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.02.2026 №133950019043 у призначенні пенсії відмовлено з підстав не досягнення віку 55 років та відсутності пільгового стажу за Списком №2 у необхідному розмірі. Позивач вважає, що відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» замість п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020. Також зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи на посаді «машиніст компресорних установок» 3-го розряду у ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» з 07.04.1993 по 01.08.2014 та з 24.10.2015 по 01.09.2020 з підстав не надання уточнюючої довідки та документів про атестацію робочого місця, а також не зараховано період роботи з 01.04.2024 по 30.09.2025 у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Копію вказаної ухвали вручено відповідачу 23.03.2026 о 15:18 год в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. А, відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надійшли пояснення щодо позову, у яких посилається на те, що відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 за принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. Згідно поданих документів загальний (страховий) стаж позивача становить 34 роки 04 місяці 12 днів, пільговий стаж за Списком №2 – 03 роки 08 місяців 12 днів. До страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2024 по 30.09.2025, оскільки ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» не сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, періодів роботи машиністом компресорних установок 3-го розряду з 07.04.1993 по 01.08.2014 та з 24.10.2015 по 01.09.2020 позивачем не надано документів, визначених п.3, 10 Порядку №383 та підп.5 п.2.1 Порядку №22-1. 
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , 1972 року народження, працювала у Відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля»: з 07.04.1993 по 01.08.2014 на посаді «машиніст компресорних установок» 3-го розряду, з 22.08.2014 по 23.10.2015 – на посаді «вантажник», з 24.10.2015 по 01.09.2020 – на посаді «машиніст компресорних установок» на дільниці стаціонарного обладнання, з 22.12.2021 по теперішній час – на посаді «машиніст конвеєра» другого розряду на дільниці шахтового транспорту. Вказані обставини підтверджуються записами №7, 9, 11, 12, 14 Трудової книжки НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача.
10.02.2026 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За принципом екстериторіальності заяву позивача розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.02.2026 №133950019043 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивачу відмовлено. Згідно з вказаним рішенням встановлено: вік позивача – 53 роки 04 місяці 24 дні; страховий стаж – 34 роки 04 місяці 12 днів; пільговий стаж за Списком №2 – 3 роки 03 місяці 12 днів. За поданими документами до страхового та пільгового стажу позивачу не зараховано період роботи з 01.04.2024 по 30.09.2025, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано також періоди роботи з 07.04.1993 по 01.08.2014 та з 24.10.2015 по 01.09.2020 на посаді «машиніст компресорних установок» 3-го розряду з підстав не надання уточнюючої довідки про підтвердження наявного стажу та документів про проведення атестації робочих місць.
Згідно з листом ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» від 21.01.2026 №6/12-128 позивач працювала на шахті на посаді «машиніст компресорних установок» 3-го кваліфікаційного розряду у періоди з 07.04.1993 по 01.08.2014 та з 24.10.2015 по 01.09.2020. Атестація робочих місць на шахті проводилась кожні п`ять років згідно наказів №292 від 21.12.1992, №563 від 13.12.1996, №616 від 31.12.1999, №525 від 31.12.2003, №1037 від 04.12.2008, №845 від 03.12.2013, №409 від 30.11.2018. Робоче місце «машиніста компресорних установок» за результатами атестації робочих місць як таке, що дає право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, не підтверджене.
Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5 від 22.12.2025 у період з 01.04.2024 по 30.09.2025 позивачу виплачувалась заробітна плата.
Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.02.2026 №133950019043, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Змістом спірних правовідносин є відповідність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-ІV).
Відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі – Закон №213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом №213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. Згідно з п.3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.
03.10.2017 Верховною Радою України ухвалено Закон України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі – Закон №2148-VIII), що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-1, який містить п.2 ч.2 ст.114 такого змісту: на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно зі ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі – Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі – Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Пунктом 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Згідно з п.11 Порядку №442 контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.
Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, у розділі XII «Буріння, видобуток та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля та сланцю» (код 2130302а-13775) передбачена професія «машиністи компресорних установок». Аналогічно вказана професія включена до розділу XII Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, до розділу 3 «Перероблення нафти, газу, газового конденсату, вугілля та сланцю» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (код 12.3.2а), до розділу 3 Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.
Відповідно до п.9 Роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України від 10.05.1994 №01-3/406-02-2 «Про порядок застосування Списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах» розділи Списків «Загальні професії», а також підрозділ 5 «Інші професії металообробки» розділу XI Списку №1 і підрозділ 12 «Інші професії металообробки» розділу XIV Списку №2 застосовуються на всіх підприємствах і в організаціях, де провадяться роботи, передбачені в цих розділах і підрозділах Списків.
Згідно з п.10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати: трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку №637.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі – Закон №2464) посадові особи платників єдиного внеску несуть відповідальність згідно із законом за порушення вимог цього Закону.
Ключове питання, яке постало перед судом у цій справі: чи мав позивач, який досяг 50-річного віку, є жінкою, працював до 01.04.2015 на посаді, передбаченій Списком №2, та має необхідний страховий і пільговий стаж, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 10.02.2026.
У даній справі мали місце наступні обставини (якщо їх узагальнити): позивач, 1972 року народження, на момент звернення із заявою про призначення пенсії 10.02.2026 досягла віку 53 роки 04 місяці 24 дні, має загальний страховий стаж 34 роки 04 місяці 12 днів, що визнається відповідачем; з 07.04.1993 по 01.04.2015 (тобто до набрання чинності Законом №213-VIII) позивач працювала на посаді «машиніст компресорних установок» 3-го розряду у ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля», що передбачена Списком №2; відповідач відмовив у призначенні пенсії з мотивів не досягнення позивачем 55-річного віку та відсутності достатнього пільгового стажу за Списком №2, застосувавши до спірних правовідносин п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин існувала колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, відповідно до якого до спірних правовідносин щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ, підлягають застосуванню саме норми Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020.
Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми п.«б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII, відповідно до яких жінки мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Посилання відповідача на п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV є помилковим, оскільки ця норма не підлягає застосуванню до позивача, яка працювала на посадах, передбачених Списком №2, до 01.04.2015.
Щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача з 07.04.1993 по 01.08.2014 та з 24.10.2015 по 01.09.2020 на посаді «машиніст компресорних установок» 3-го розряду у ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» суд зазначає наступне.
Запис №7, 9, 11, 12 трудової книжки НОМЕР_1 підтверджують, що позивач у вказані періоди працювала на посаді «машиніст компресорних установок» 3-го розряду. Зазначені записи виконані чітко, містять інформацію про періоди роботи, займану посаду та реквізити наказів, на підставі яких вони внесені.
Професія «машиніст компресорних установок» передбачена у розділі XII «Буріння, видобуток та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля та сланцю» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, у розділі XII Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, у розділі 3 «Перероблення нафти, газу, газового конденсату, вугілля та сланцю» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, та у розділі 3 Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461. Сам факт виконання працівником роботи, передбаченої Списком №2, є підставою для визначення такої роботи як такої, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Суд відхиляє посилання відповідача на необхідність надання уточнюючої довідки про підтвердження наявного стажу як необхідної умови для зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком №2. За приписами п.20 Порядку №637 уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці. У даному ж випадку записи №7, 9, 11, 12 трудової книжки НОМЕР_1 містять повні відомості про періоди роботи позивача на посаді «машиніст компресорних установок» 3-го розряду, тому надання уточнюючої довідки не є обов`язковою умовою для підтвердження пільгового стажу.
Щодо доводів відповідача про відсутність документів про проведення атестації робочих місць за умовами праці суд зазначає наступне.
Згідно з листом ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» від 21.01.2026 №6/12-128 атестація робочих місць на шахті проводилась кожні п`ять років згідно наказів №292 від 21.12.1992, №563 від 13.12.1996, №616 від 31.12.1999, №525 від 31.12.2003, №1037 від 04.12.2008, №845 від 03.12.2013, №409 від 30.11.2018. Однак робоче місце позивача за результатами атестації як таке, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, роботодавцем не підтверджено.
Згідно з п.4 Порядку №442 відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків №1 і 2 покладається на органи Державної експертизи умов праці (п.11 Порядку №442). Працівник, який працює на посаді, віднесеної до Списку №2, не наділений будь-якими правами чи обов`язками, за наявності яких він би мав можливість впливати на проведення атестації робочих місць.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19) сформулювала правовий висновок, згідно з яким не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.09.2014 у справі №21-307а14, згідно з яким, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку №442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
За таких обставин, факт проведення та своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постанові від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що періоди роботи позивача з 07.04.1993 по 01.08.2014 (21 рік 03 місяці 26 днів) та з 24.10.2015 по 01.09.2020 (04 роки 10 місяців 09 днів) на посаді «машиніст компресорних установок» 3-го розряду у ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи позивача з 01.04.2024 по 30.09.2025 з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків суд зазначає наступне.
Записом №14 трудової книжки НОМЕР_1 підтверджується, що позивач працює з 22.12.2021 у ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» «машиністом конвеєра» другого розряду на дільниці шахтового транспорту. Згідно з Довідкою №215 від 03.12.2025, виданою ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля», позивач працює повний робочий день з 22.12.2021 по 03.12.2025. Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5 від 22.12.2025 у спірний період (з 01.04.2024 по 30.09.2025) позивачу виплачувалась заробітна плата.
За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №316/1392/16-а.
Законодавством не передбачено відповідальність застрахованої особи – найманого працівника за невиконання страхувальником – роботодавцем обов`язку сплати страхових внесків. Найманий працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії особи періодів її роботи на такому підприємстві.
У випадку невиконання страхувальником обов`язку щодо сплати єдиного внеску, в тому числі порушення строків його сплати, законодавством передбачено відповідальність страхувальника, шляхом сплати недоїмки, штрафу та пені на вимогу органу доходів і зборів.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що період роботи позивача з 01.04.2024 по 30.09.2025 у ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Таким чином, з урахуванням не зарахованих відповідачем періодів роботи позивача з 07.04.1993 по 01.08.2014, з 24.10.2015 по 01.09.2020, з 01.04.2024 по 30.09.2025, загальний пільговий стаж позивача за Списком №2 становить понад 10 років, що відповідає вимогам п.«б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
Отже, з установлених у цій справі обставин у взаємозв`язку з наведеними вище висновками щодо застосування п.«б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII слідує, що позивач, яка досягла 50-річного віку, має загальний страховий стаж понад 20 років та пільговий стаж за Списком №2 понад 10 років, набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 10.02.2026.
А, відтак, суд вважає, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №133950019043 від 17.02.2026 не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законом України, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Тому таке слід скасувати як протиправне.
Водночас, вирішуючи питання про найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступного.
Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04.09.2021 у справі №320/5007/20, від 23.12.2021 у справі №480/4737/19 та від 22.06.2023 у справі №480/4288/21.
Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, виходив з не досягнення позивачем 55-річного віку та відсутності достатнього пільгового стажу за Списком №2. Разом з тим, відповідачем, як органом, що призначає пенсії, не вимагалось дооформлення поданих позивачем документів для призначення пенсії, у тому числі заяви про призначення пенсії, чи подання додаткових документів. Тобто позивачем, як суб`єктом звернення, було дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем виконано всі умови, визначені законом для призначення пенсії, відтак, в силу вимог ст.ст.5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту її порушених прав, слід зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 10.02.2026 (з дня звернення за призначенням пенсії) на підставі п.«б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
При цьому суд враховує, що згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, рішенням якого відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Тож дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу вказаного виду пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за її заявою від 10.02.2026, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як особи, що приймала оскаржуване рішення.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 22, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії №133950019043 від 17.02.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, м.Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №2 періоди трудової діяльності у Відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 07.04.1993 по 01.08.2014, з 24.10.2015 по 01.09.2020, з 01.04.2024 по 30.09.2025 та призначити ОСОБА_1 з 10.02.2026 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) понесені нею витрати по сплаті судового збору на суму 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.