Справа № 369/3903/26
Провадження № 2-а/369/180/26

РІШЕННЯ
Іменем України

08.06.2026 року         м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Козак І.А.,
при секретарі Кавун Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне порушення, -
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне порушення.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 лютого 2026 року близько 19 год 30 хв., керуючи власним автомобілем Mercedes-Benz Vito 115 CDI з державним номерним знаком НОМЕР_1 та рухаючись в межах с. Петропавлівська Борщагівка Бучанського району Київської області по вул. Одеській в напрямку вул. Зелений Гай поблизу перехрестя з вул. Яровою, позивач був зупинений нарядом патрульної поліції у складі капітана поліції Махортова Андрія Леонідовича та лейтенанта поліції Стужука Андрія Сергійовича на патрульному автомобілі Volkswagen ID.4 з державним номерним знаком   НОМЕР_2 .
Інспектор пояснив, що причиною зупинки транспортного засобу стала відсутність освітлення заднього номерного знаку в темну пору доби.
Інспектор Стужук А.С. повідомив позивача, що відносно нього буде винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 121-3 КУпАП з накладанням штрафу в розмірі 1190 грн.
Разом з тим, позивач не погоджується з винесеною Постановою серії ЕНА №6687574 від 18.02.2026 від 23.02.2024 року та вважає її протиправною і незаконною.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків.
08 квітня 2026 року позивач подав заяву із додатками про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2026 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Разом з тим, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.
У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, щодо задоволення позову заперечив та подав відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача зазначає, що позивачем було порушено п.2.9. (в) Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом із несправною підсвіткою номерного знаку. Так, представник відповідача вказує, що позивач звернувся до суду з вимогою скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху, мотивуючи тим, що він є військовослужбовцем, а тому притягнення до відповідальності може здійснюватися виключно посадовими особами Військової служби правопорядку. Зазначені доводи є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, з огляду на наступне. 
Виняток стосується лише окремих випадків (наприклад, строковиків-водіїв військової техніки), і не має універсального характеру.
Відповідно до ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.
Тобто, виходячи зі змісту даної статті військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах за порушення правил дорожнього руху. Статус військовослужбовця не звільняє від відповідальності за КУпАП та не створює виключної підсудності ВСП. Військова служба правопорядку здійснює контроль у військовій сфері але не має виключної юрисдикції щодо ПДР.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, слід дійти висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП. А тому, враховуючи наведене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 18 лютого 2026 року, щодо ОСОБА_1 , старшим інспектором ВП №3 (с. Мила) Бучанського РУП ГУНП у Київській області капітаном поліції Махортовим Андрієм Леонідовичем, винесено постанову серії ЕНА №6687574, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190, 00 грн.
Відповідно до постанови серії ЕНА №6687574, 18.02.2026 року о 19:34 год в м. Вишневе по вул. Лесі Українки (Леніна), 10, водій керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ VITO 115 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 з неосвітленим номерним знаком в темну пору, чим порушив п. 2.9. «В» ПДР України чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Згідно підпункту в) п. 2.9 ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.
Законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачем взагалі не було подано до суду жодних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Стаття 10 КУпАП визначає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Оскаржувана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано його пояснення, надана можливість ознайомлення з матеріалами справи, скористатися юридичною допомогою, розглянуто клопотання в разі їх наявності. Як і не містить відповідна постанова посилання на докази, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненні відповідного правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: - залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; - змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Матеріали справи не містять будь - яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6687574 від 18.02.2026 року, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Частиною 5 статтею 139 КАС України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на зазначене, судовий збір у сумі 1331 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. 19 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 14-1, 22, 33-35, 38, 121-3, 245, 251, 254, 268, 280, 284 КУпАП, суд, -
У Х В А Л И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне порушення - задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА №6687574 від 18.02.2026 року, винесену старшим інспектором ВП №3 (с. Мила) Бучанського РУП ГУНП у Київській області капітаном поліції Махортовим Андрієм Леонідовичем, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовану не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (постанова серії ЕНА №6687574 від 18.02.2026 року) - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Національної поліції в Київській області в дохід держави судовий збір в розмірі 1331 грн 20 коп.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: Головне управління Національної поліції в Київській області, код ЄДРПОУ: 40108616, адреса: м. Київ, вул. Володимирська, 15.
Повний текст рішення складено 08 червня 2026 року.

Суддя          Ірина КОЗАК