ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 р. 	Справа № 480/4582/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2025, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 18.11.25 по справі № 480/4582/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 15.04.2025 №182950010166;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву від 07.04.2025 про призначення пенсії за віком, враховуючи висновки суду. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач подала всі необхідні документи для підтвердження страхового стажу та зміни прізвища, проте відповідач безпідставно не зарахував окремі періоди роботи, навчання та підвищення кваліфікації, посилаючись на недоліки оформлення трудової книжки та відсутність нотаріального перекладу документів. Позивач вважає такі підстави незаконними, оскільки трудова книжка є основним документом для підтвердження стажу, а технічні недоліки її ведення не можуть позбавляти особу права на пенсію. Також, на думку позивача, відповідач не здійснив перевірку та витребування додаткових документів, що суперечить вимогам законодавства та практиці Верховного Суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 15.04.2025 №182950010166.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи періоди перебування на обліку в Конотопському міськцентру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 09.08.2002 до 11.12.2002. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до стажу період перебування на обліку в Конотопському міськцентру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 09.08.2002 до 11.12.2002 та прийняти рішення по суті заяви від 14.05.2024.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський майдан, 6,м. Луцьк,Луцький район, Волинська область, код ЄДРПОУ 13358826) суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. 
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області рішенням №182950010166 від 15 квітня 2025 року відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
До страхового стажу не зараховано: 
періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 24 квітня 1984, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища на " ОСОБА_2 " внесена з порушенням Інструкції ведення трудових книжок від 20 червня 1974 № 162, а саме: відсутня печатка підприємства, яка вносила запис про зміну прізвища; 
з 01 вересня 1980 по 27 лютого 1984 період навчання згідно диплому НОМЕР_3 , оскільки прізвище у дипломі не відповідає паспортним даним. Додатково зазначив, що в електронній пенсійній справі відсутній оригінал документа про зміну прізвища " ОСОБА_3 ". Долучена архівна виписка з запису про реєстрацію шлюбу, видана державними органами Республіки Молдова, не містить офіційного перекладу, завіреного нотаріально. 
з 07 серпня 2002 по 06 листопада 2002 період проходження курсів згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 08 жовтня 1991, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про встановлення кваліфікації.
Страховий стаж позивача становить 28 років 04 місяців 07 днів. 
Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області правомірно прийнято рішення № 182950010166 від 15 квітня 2025 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач звернулась до територіального органу ПФУ із заявою від 07.04.2025 про призначення пенсії за віком.
Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 15.04.2025 №182950010166 відмовлено позивачу у призначенні пенсії та зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом) страховий стаж складає 28 років 04 місяці 07 днів.
До страхового стажу не зараховано:
- періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 24.04.1984, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища на " ОСОБА_2 " внесена з порушенням Інструкції ведення трудових книжок від 20.06.1974 №162, а саме: відсутня печатка підприємства, яка вносила запис про зміну прізвища;
- з 01.09.1980 по 27.02.1984 період навчання згідно диплому НОМЕР_6 , оскільки прізвище у дипломі не відповідає паспортним даним.
Також, у спірному рішення відповідачем зазначено, що в електронній пенсійній справі відсутній оригінал документа про зміну прізвища " ОСОБА_3 ". Долучена архівна виписка з запису про реєстрацію шлюбу, видана державними органами Республіки Молдова, не містить офіційного перекладу, завіреного нотаріально;
- з 07.08.2002 по 06.11.2002 період проходження курсів згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 08.10.1991, оскільки в трудовій книжні відсутня інформація про встановлення кваліфікації.
Позивач, вважаючи рішення відповідача протиправним, звернулася до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 15.04.2025 №182950010166; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи періоди перебування на обліку в Конотопському міськцентру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 09.08.2002 до 11.12.2002; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до стажу період перебування на обліку в Конотопському міськцентру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 09.08.2002 до 11.12.2002 та прийняти рішення по суті заяви від 14.05.2024.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 3 ст. 46 Конституції України).
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
За змістом п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
За приписами п.1 ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.
Частиною першою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Так, підставою не зарахування до загального стажу роботу позивача період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_5 у спірному рішенні відповідачем зазначено, що на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища на " ОСОБА_2 " внесена з порушенням Інструкції ведення трудових книжок від 20.06.1974 №162, а саме відсутня печатка підприємства, яка вносила запис про зміну прізвища.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV).
За змістом ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, ст.48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у п.3 Порядку №637.
Так, на момент заповнення трудової книжки серії НОМЕР_5 від 24.04.1984 була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 №162.
Підпунктом 1.1 Інструкції №162 встановлено, що трудова книжка є основним документом трудової діяльності робочих і службовців.
Згідно пп.2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.3 Інструкції №162).
Пунктом 4.1 Інструкції №162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідні вимоги щодо заповнення трудових книжок містяться і в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.
Положеннями п.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
За змістом п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Крім того, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Разом із тим, підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 24.04.1984, стала та обставина, що на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища на " ОСОБА_4 " внесена з порушенням Інструкції ведення трудових книжок від 20.06.1974 №162, а саме: відсутня печатка підприємства, яка вносила запис про зміну прізвища, а також не зарахування періоду з 01.09.1980 по 27.02.1984 період навчання згідно диплому НОМЕР_6 , оскільки прізвище у дипломі не відповідає паспортним даним.
Відповідач зазначав, що документом, який свідчить про зміну прізвища позивача, є долучена до заяви архівна виписка з запису про реєстрацію шлюбу, видана державними органами Республіки Молдова, але яка не містить офіційного перекладу, завіреного нотаріально.
Судом враховується, що позивачем наданий до матеріалів справи переклад архівної виписки із запису про реєстрацію шлюбу, виданий державними органами Республіки Молдова, завірений нотаріально.
Разом із тим, до заяви від 07.04.2025 позивачем такий документ не надавався, надатися не міг, оскільки був відсутній станом на час прийняття спірного рішення від 15.04.2025, оскільки завірений нотаріусом 23.04.2025, тобто після прийняття спірного рішення.
Крім того, у суду відсутні підстави для висновку про те, що надане до матеріалів справи свідоцтво про одруження, із здійсненим офіційним перекладом, стосується позивача по даній справі. 
Так, в наданому позивачем до матеріалів справи свідоцтві зазначено про те, що ОСОБА_5 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб із ОСОБА_6 (а.с.11-12).
Натомість позивач по даній справі ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України, виданого 24.03.2025.
Дані обставини свідчать про суттєві розбіжності в анкетних даних особи (у даті народження особи), яка є позивачем по справі, та особи, зазначеної у свідоцтві про шлюб.
Посилання позивача на те, що дані обставини не були підставою для прийняття спірного рішення, суд зазначає, що в даному випадку, позивачем взагалі до заяви не надано офіційного перекладу оригіналу архівної виписки із запису про реєстрацію шлюбу, видана державними органами Республіки Молдова, завірений нотаріально.
Враховуючи зазначене, на час розгляду заяви від 07.04.2025 та прийняття рішення від 15.04.2025 до територіального органу ПФУ позивачем не надано належним чином оформленого документу, який підтверджував зміну прізвища з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_4 ".
Крім того, переклад архівної виписки із запису про реєстрацію шлюбу, видана державними органами Республіки Молдова, завірений нотаріально свідчить про те, що місце народження " ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 " зазначено "місто Конотоп, Дніпропетровської області, Україна".
Натомість надане до матеріалів справи свідоцтво про народження " ОСОБА_8 є м.Конотоп, Сумської області".
Посилання позивача на те, що особа, яка заповнює трудову книжку несе відповідальність за дані, зазначені у такій книжці, проте в даному випадку відсутні належним чином оформлені документи, які свідчать про те, що " ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , м.Конотоп, Сумської області" укладала шлюб та після одруження змінила прізвище на " ОСОБА_4 ".
Зазначені обставини свідчать, що на час прийняття спірного рішення 15.04.2025 документів, які підтверджують зміну прізвища з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_4 " відповідачу не надано, тому відповідачем правомірно не враховано дані трудової книжки НОМЕР_5 від 24.04.1984 та з 01.09.1980 по 27.02.1984 період навчання згідно диплому НОМЕР_6 .
Втім позивачем реалізовано право подання такого документу відповідачу для врахування під час розгляду заяви про призначення пенсії, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач повторно звернулась до територіального органу ПФУ із заявою від 25.04.2025 про призначення пенсії за віком.
Разом із тим, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №182950010166 від 02.05.2025 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, крім іншого з тих підстав, що у наданому нотаріально засвідченому перекладі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 від 10.01.2025 дата народження не відповідає паспортним даним позивача (а.с. 79 зворот. стор. - 80).
Позивачем рішення ГУ ПФУ в Одеській області №182950010166 від 02.05.2025 про відмову у призначенні пенсії не оскаржено до суду.
Таким чином, позивач не позбавлена права надання належним чином оформленого документу, який свідчить про зміну прізвища з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_4 " для врахування даних трудової книжки НОМЕР_5 від 24.04.1984, а також період навчання з 01.09.1980 по 27.02.1984 згідно диплому НОМЕР_6 .
Стосовно посилання позивача на наявне судове рішення Конотьопського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2011 по справі №2о-338/2011, суд першої інстанції вірно зазначив, що в даному випадку таке рішення стосується встановлення родинних відносин між фізичними особами.
Разом із тим, до відповідача судового рішення, прийнятого відповідно до п.п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, а саме про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, не надано. Відсутнє таке рішення і в матеріалах справи.
Стосовно неврахування відповідачем до стажу періоду проходження позивачем курсів згідно трудової книжки НОМЕР_8 від 08.10.1991, а саме з 07.08.2002 до 06.11.2002, колегія суддів зазначає наступне.
Записами у трудовій книжки НОМЕР_8 від 08.10.1991 (п.п. 12-13) підтверджується, що позивач проходила курси в Конотопській автошколі ТСО України "Оператор ком`ютерного набору" в період з 07.08.2002 до 06.11.2002 (а.с.59зворот.стор).
Разом із тим, записи трудової книжки свідчать про те, що в зазначений період позивач перебувала на обліку у Конотопському центрі зайнятості населення, а саме з 09.08.2002 до 11.12.2002, про що міститься інформація у п.п. 10-11 трудовій книжки НОМЕР_8 від 08.10.1991 (а.с.59). Так, позивачу з 09.08.2002 розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю, а 11.12.2002 припинено виплату допомоги по безробіттю. 
Таким чином, в період з 07.08.2002 до 06.11.2002 перебувала на обліку в центрі зайнятості населення.
Відповідно до розрахунку стажу позивача (а.с.7), період перебування на обліку в центрі зайнятості з 09.08.2002 до 11.12.2002 відповідачем не зараховано.
Посилання на те, що відсутні дані стосовно отриманої кваліфікації за пройдені курси під час перебування на обліку в центрі зайнятості, не може бути визнано правомірним, оскільки, в силу приписів ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, крім іншого, зараховується також період одержання допомоги по безробіттю.
Таким чином, відповідачем безпідставно не враховано період перебування на обліку в центрі зайнятості та одержання допомоги по безробіттю згідно записів трудової книжки.
Враховуючи вищенаведене, обираючи належний захист порушеного права позивача, суд першої інстанції вийшовши за межі позовних вимог та, із врахуванням ст. 9 КАС України, дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком від 15.04.2025 №182950010166, зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу період перебування на обліку в Конотопському міськцентру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 09.08.2002 до 11.12.2002, та повторно розглянути заяву позивача від 07.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до стажу періоду перебування на обліку в Конотопському міськцентру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 09.08.2002 до 11.12.2002 та прийняти рішення по суті заяви від 07.04.2025.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 480/4582/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова