Справа № 357/2520/26
Провадження № 2/357/3731/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Ярмола О. Я. ,
при секретарі – Вдовика А. В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2026 року представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 396525450 від 04.01.2022 у розмірі 40 656,40 грн., витрати на судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
1.Позиція сторін у справі.
В обґрунтування позову вказує, що 04.01.2022 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 396525450 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2A5A4. Відповідач самостійно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» www.moneyveo.ua, зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, після чого заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, у якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Згідно з умовами Кредитного договору, Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав Відповідачу грошові кошти у сумі 5 300,00 шляхом перерахування через банк провайдер. Проте, в подальшому Відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 29 900,00 грн.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором № 396525450 від 04.01.2022 у повному обсязі. Водночас відповідач, всупереч умовам цього договору, не виконав належним чином свої зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
В подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», та між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ ФК «Онлайн Фінанс», між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» були укладені договори факторингу, за якими до позивача перейшло право вимоги до відповідача.
Відповідач заперечуючи позовні вимоги, у відзиві зазначив, що позов не визнає. Зокрема, відповідач не заперечує щодо зарахування грошових коштів на його картковий рахунок, однак звернувшись до банку та отримавши виписку з особового рахунку за вказані періоди із підтвердженням зарахування грошових коштів на картковий рахунок, з`ясував, що вказана позивачем сума повернутих коштів не співпадає з сумою в розрахунку заборгованості у позові. Одночасно зазначив, що значна сума отриманих коштів на його рахунок (близько 10000грн.) ним була повернута, однак з виписки по його особовому рахунку суми втричі менші ніж зазначені в позові. 
На підтвердження зазначеного відповідач долучає до відзиву на позовну заяву виписку з особового рахунку із підтвердженням зарахування грошових коштів на картковий рахунок.
Представник позивача адвокат Сахарова О.І. скористалася своїм правом та через систему «Електронний суд» скерувала до суду відповідь на відзив, в якому просила в задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, представник позивача зазначила, що відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 29900,00 грн. на картковий рахунок відповідача, на підтвердження чого позивачем надано платіжнідоручення.
Пунктом 2.10. постанови «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 21.01.2004 встановлено, що Клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку. Згідно п. 2.13. Банки приймають до виконання лише розрахункові документи: своїх клієнтів, які подають їх у банк у порядку, передбаченому договорами банківського рахунку цих клієнтів.
Представник звертає увагу, що жодного юридичного факту щодо помилкового або неналежного переказу на рахунок відповідача коштів за кожною із транзакцій, ініційованими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не встановлено, таким чином Позивач документально підтвердив виконання перерахування коштів Відповідачеві. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг. А отже, не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень). Товариство в межах виконання умов укладеного Договору ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого їх зарахування на рахунок отримувача надавачем фінансових платіжних послуг отримувача
Одночасно зазначили, що надані платіжні інструкції містять підпис та печатку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт передачі Товариством відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта згідно з умовами Договору. Відповідач ставить під сумнів вищезгадані факти, проте в той же час ним не надано: будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить; будь-яких належних і допустимих доказів того, що сторонні особи мали доступ до його банківського рахунку на яку зараховані кредитні кошти; виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на його рахунок; доказів повернення коштів чи спростування нарахованих кредитором процентів за період користування кредитними коштами. Отже, враховуючи наведене, підтверджено факт укладання кредитного № 396525450 від 04.01.2022 Договору та наявність заборгованості у Боржника.
Окрім того, представник зазначає, що за своєю сутністю кредитний договір є позикою, а відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ознаками.
Оскільки видача кредиту підтверджена належними доказами, суд має правові підстави задовольняти позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості. Таким чином, Позивачем доведено розмір фактично взятих Відповідачем кредитних коштів за умовами кредитного договору, а також розмір існуючої заборгованості за кредитним договором, що є підставою для задоволення позову.
Підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок може підтвердити банк-емітент. З ідентифікаційного номеру банку (BIN) кредитної карти маска карти Боржника № 5168-74XX-XXXX-5978 вбачається, що банком-емітентом вищевказаної картки є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК".
Для повного та всебічного розгляду справи, відповідно до ст. 84 ЦПК України, позивач, користуючись своїм правом, разом з поданням позовної заяви, заявив клопотання про витребування первинних бухгалтерських документів оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Ухвалою від 14.04.2026 суд задовольнив дане клопотання та витребував вище зазначені докази, але банк ще не надав інформацію. Проте, відповідач долучає до відзиву на позовну заяву виписку з особового рахунку із підтвердженням зарахування грошових коштів на картковий рахунок. Тобто відповідач самостійно підтвердив зарахування коштів за кожну зазначену у клопотанні дату. Отже, позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного Кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок Відповідача суми в розмірі 29900,00 грн. В свою чергу, відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача або докази неотримання кредитних коштів не надано
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить розглядати справу за відсутності представника позивача, позов підтримали. 
Відповідач в судовому засіданні 11.05.2021 року не визнав позов. 
2. Процесуальні дії та рішення у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Ярмолі О.Я.
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 14.04.2026 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та витребував в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" запитувану інформацію.
04.04.2026 року на адресу суду від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надійшла запитувана інформація. 
07.05.2026 року відповідач ОСОБА_1 подав суду відзив на позов із додатками.
07.05.2026 року представник позивача Сахарова О.І. через систему «Електронний суд» подала суду відповідь на відзив.
Заслухавши пояснення відповідача, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
ІІІ. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 04.01.2022 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 396525450, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 1.1. Договору, Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 29900 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до п. 1.2. Договору, сума Кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника.
Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 5300 грн 00 коп. (п`ять тисяч триста грн. нуль коп.) одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 07.01.2022 р. (п. .1.3. Договору).
Згідно п.1.4. Договору позичальник в будь-який час протягом дисконтного періоду дії договору може збільшити суму кредиту (тримати черговий транш) в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту.
Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом всього строку дії договору (п.1.5. Договору).
Згідно п. 1.7. Договору кредитна лінія надається строком на 3 (три) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі Дисконтний період), а саме до 07.01.2022 р. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.
П.5.2. Договору передбачено, що строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. 
На підтвердження дій позичальника позивачем долучено Довідку, з якої вбачається, що ОСОБА_1 04.01.2022 подав заяву на отримання кредиту в розмірі 5300 грн 00 коп. строком на 3 днів, за процентною ставкою 0,81% в день. Акцепт оферти позивальника (підписання договору відбулось одноразовим ідентифікатором) MNV2A5A4, надісланим на номер телефону 04.01.2022 року о 19:43:52, введений позичальником 04.01.2022 о 19:44:23.
Встановлено, що 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.
Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі – ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 30/1023-01.
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е (далі – Договір факторингу 3) відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників № Б/Н від 14.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 40 656,40 грн. 
Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № Б/Н від 14.07.2025 до Позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 3. 
Додатково, для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Позивача згідно Договору факторингу 3 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі Боржників № Б/Н від 14.07.2025 до Договору факторингу 3 (до якого входило також відступлення права вимоги щодо заборгованості Відповідача по Кредитному договору) до позовної заяви додається Платіжна інструкція.
Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 979381144 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Ейс» складає 40 656,40 грн, яка складається з: 29 898,76 грн - заборгованість по тілу кредиту; 10 757,64 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
На виконання ухвали суду з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла інформація, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).
Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за латіжною карткою № НОМЕР_1 за період 04-01-2022 - 09-01-2022, 26-01-2022 - 31-01-2022, 02-02-2022 - 09-02-2022, 12-02-2022 - 26-02-2022 р.
- номер телефону НОМЕР_3 був/є фінансовим
Номер телефону НОМЕР_3 знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 .
Крім того, повідомляють, що по рахунку(ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму :
04.01.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 3050.00 UAH
26.01.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 3450.00 UAH
04.01.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 5300.00 UAH
02.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 800.00 UAH
03.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 300.00 UAH
04.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 1400.00 UAH
12.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 450.00 UAH
14.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 1100.00 UAH
15.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 1200.00 UAH
15.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 850.00 UAH
16.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 350.00 UAH
17.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 1000.00 UAH
18.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 200.00 UAH
21.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 500.00 UAH
18.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 650.00 UAH
20.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 300.00 UAH
21.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 8500.00 UAH
21.02.2022 р. 5168742237225978 Зарахування переказу 500.00 UAH
Додатково направлено виписку у додатку по рахунку(ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за періоди з 04-01-2022 - 09-01-2022, 26-01-2022 - 31-01-2022, 02-02-2022 - 09-02-2022, 12-02-2022 - 26-02-2022 р.
Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). (ч.1 ст. 1078 ЦК України).
В ході передачі прав вимоги за договорами факторингу, право вимоги за кредитним договором № 396525450 від 04.01.2022 перейшло до позивача.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, на підтвердження заборгованості за отриманим кредитом ( тіло та відсотки ), стороною позивача додано розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 04.01.2022 по 05.05.2022, де сума боргу за тілом становить 29 900,00 грн, за відсотками в розмірі 11836,32 грн, при цьому в даному розрахунку відображено суми, які були сплачені відповідачем.
Крім того було надано розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Таліон Плюс» за період з 05.05.2022 по 30.10.2023, де сума боргу за тілом вказана 29 898,76 грн, за відсотками зазначена в розмірі 10 757,64 грн. 
З доданих до позовної заяви доказів, судом було встановлено, що відповідач отримав кредит в сумі 29 900 грн, не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув кредит, сплатив його лише частково в розмірі (0,36грн., 0,85 грн.,0,03 грн.), що відображено у розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 04.01.2022 по 05.05.2022.

Оскільки відповідач отримані кошти у визначений договором строк не повернув, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, в межах заявлених позовних вимог підлягають задоволенню, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 29 898,76 грн. за договором № 396525450 від 04.01.2022.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог в частині заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, суд виходить з такого.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такий висновок: припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду також у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16.
Згідно п.1.7. Договору № 396525450 від 04.01.2022 кредитна лінія надається строком на 3 (три) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі дисконтний період).
Відповідно до п. 1.8. Договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7. договору строк дисконтного періоду, та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальник в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за формулою: Z = 30 - (X-Y), де Z кількість днів, на які продовжується дисконтний період; X поточна дата (день місяця) закінчення дисконтного періоду з врахування всіх попередніх продовжень; Y дата ініціації (день місяця) продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця). При цьому, у випадку, якщо Y більше X, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів.
В п. 1.12. Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: п.п.1.12.1. зобов`язання щодо повернення основаної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
За приписами п. 5.2. строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.
Частиною 8 ст.18 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
З наданих позивачем документів встановлено, що відповідач ОСОБА_1 04.01.2022 отримав перший транш за договором в сумі 5300 грн. У подальшому на підставі п.1.4. Договору відповідач ОСОБА_1 ініціював збільшення суму кредиту в межах кредитного ліміту: 04.01.2022 на суму 3 050,00 грн.; 26.01.2022 на сума 3 450 грн.; 02.02.2022 на суму 800 грн.; 03.02.2022 на суму 300 грн.; 04.02.2022 на суму 1400 грн. 00 коп.; 12.02.2022 на суму 450 грн.; 14.02.2022 нв суму 1 100 грн.; 15.02.2022 на суму 850 грн.; 15.02.2022 на суму 1 200 грн.; 16.02.2022 суму 350 грн.; 17.02.2022 на суму 1 000 грн.; 18.02.2022 на суму 650 грн.; 18.02.2022 на суму 500 грн.; 18.02.2022 сума:200 грн.; 20.02.2022 сума 300 грн.; 21.02.2022 сума 500 грн.; 21.02.2022 сума 8 500 грн.
Отже як зазначено вище, в справі містяться розрахунки заборгованості, складені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 04.01.2022 по 05.05.2022, а також ТОВ «Таліон Плюс» за період з 05.05.2022 по 30.10.2023.
Як встановлено із розрахунку заборгованості, складеним перівсним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за період з 04.01.2022 по 05.05.2022 відповідачем сплачено на рахунок первісного кредитора 10 516,00 грн. 
Отже, враховуючи надані до суду розрахунки заборгованості, складені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 04.01.2022 по 05.05.2022 а також ТОВ «Таліон Плюс» за період з 05.05.2022 по 30.10.2023, позивач просить стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 10 757,64 грн, яка виникла з урахуванням умов договору за період з 05.05.2022 по 30.10.2023. 
Водночас, суд не може погодитися в повній мірі з вказаною сумою заборгованості за відсотками, які просив стягнути позивач, оскільки аналізуючи розрахунки заборгованості, складені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 04.01.2022 по 05.05.2022, а також ТОВ «Таліон Плюс» за період з 05.05.2022 по 30.10.2023, з урахуванням нарахованих сум відсотків ( щоденних ), що відображені у розрахунках, заборгованість за відсотками складає 10 757,64 грн, однак відповідачем було сплачено за вказаний період відсотки в розмірі 10 516,00 грн., що відображено у розрахунку,
Отже, розмір непогашеної заборгованості за відсотками, що передбачена умовами кредитного договору з відображенням оплат становить 1321,56 грн. 
Суд звертає увагу, що не згода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій контррозрахунок. (правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15). У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що непогодження ( незгода ) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
Однак, з боку відповідача не надходило до суду обгрунтованого контрозрахунку нарахованих відсотків.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною позивача доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц).
Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, перевіривши поданий розрахунок, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 220,32 грн. (тіло кредиту 29 898,76 грн. + 1321,56 грн проценти).
Судові витрати.
Згідно ч.2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. (Постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16)
Відповідно до статей 133, 134, 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зокрема, при вирішенні питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правову допомогу, понесених позивачем, суд враховує таке.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
У рахунок стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем заявлено про понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.
З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2025 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01. 
29.12.2025 року було складено Акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги) № 20/08/25-01 від 20.08.2025 та визначено, що послуги надано на загальну суму: 7000 грн.
При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Суд враховує, що предмет спору в цій справі не є складним, тому не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних та судової практики; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; підготовка позовної заяви не потребувала складних правових досліджень та значного аналізу справи, не вимагала від адвоката надмірного обсягу юридичної і технічної роботи; справа розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
Таким чином, суд приходить до висновку, що реальною, обгрунтованою та співмірною є сума витрат на правничу допомогу позивачу в даній справі - 3000 грн. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати (3000+2662,40) пропорційно задоволеним вимогам, а тому оскільки позов задоволено на 76,79 %, то витрати слід стягнути в сумі 4348,15 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76 -81, 137, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, - 

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором № 396525450 від 04.01.2022 у розмірі 31 220,32 грн. ( тридцять одна тисяча двісті двадцять гривень, 32 копійок) та судові витрати по справі в сумі 4348,15 грн. (чотири тисячі триста сорок вісім гривень, 15 копійок ).
В решті позову - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», ЄДРПОУ 42986956, вул. Юрія Поправки, 6 кабінет 13, м.Київ, 02094.
Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 15.05.2026 року. 

Суддя 	О. Я. Ярмола