справа № 761/16818/24
провадження № 22-ц/824/5942/2026
головуючий у суді І інстанції Мальцев Д.О.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання від представника відповідача Іффлендера Андреаса, відповідно до якого представник просив установити зміст норм матеріального справа, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у Федеративній Республіці Німеччині (далі - ФРН). З метою встановлення змісту норм права ФРН просив звернутися до Міністерства юстиції України чи інших компетентних органів та установ в Україні або за кордоном, зокрема шляхом безпосередніх зносин з Дільничим судом м. Мюнхену (Pacellistrae 5, и80315 Munchenикл), іншими компетентними органами Німеччини, якими є Міністерство юстиції землі Баварії (Bayerisches Staatsministerium der Justiz, Prielmayerstrae, 780097 Munchen) і Міністерство Юстиції ФРН (Bundesministerium der Justiz, 11015 Berlin).
25 лютого 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва клопотання представника ОСОБА_1 задоволено.
Постановлено звернутися до уповноваженого Компетентного органу ФРН (Prasident des Oberlandesgerichts, Munchen Prielmayerstrasse 5, Munchen, 80097) через Міністерство юстиції України із судовим дорученням про надання правової допомоги, з метою встановлення змісту норм матеріального права, яке підлягає застосуванню у вказаній справі, а саме:
- офіційні тексти нормативно-правових актів у сфері цивільно-правових відносин ФРН, положеннями яких регулюються майнові відносини подружжя, їх офіційне тлумачення, практику застосування, а також доктрину;
- офіційного тексту закону, який станом на 2019 рік регулював майнові відносини подружжя, його офіційного тлумачення, практику застосування.
Зупинено провадження в цивільній справі № 761/16818/24 до надходження відповідей від Компетентного органу ФРН (Prasident des Oberlandesgerichts, Munchen Prielmayerstrasse 5, Munchen, 80097) на судовий запит Шевченківського районного суду м. Києва.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Герцев В. О. звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою.
09 квітня 2025 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Герцева В. О. на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року повернуто особі, що її подала.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів. Ухвала суду першої інстанції про звернення з судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України не входить до переліку ухвал, визначеного статтею 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Герцева В. О. на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року слід повернути заявнику.
06 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Герцев В. О. через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постановою Верховного Суду від 26 листопада 2025 рокукасаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Герцева Вадима Олександровича задоволено.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Направляючи справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду Верховний Суд виходив зокрема з того, що апеляційний суд не дослідив по суті доводи апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, не з`ясував, чи не суперечить зупинення принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, чи не порушив суд право заявника на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За пунктом 14 частини 1 статті 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено Верховним Судом, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є єдиним процесуальним актом, яким одночасно вирішено питання звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги та зупинення провадження у справі, а тому вона підлягає апеляційному оскарженню.
На підставі пункту 8 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів (пункт 12 частини першої статті 253 ЦПК України).
Разом з тим, зупинення провадження є правом суду, яке повинно застосовуватися з урахуванням принципів розумності строків розгляду справи та ефективності судового процесу.
Згідно із частиною третьою статті 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.
Відповідно до статті 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Герцев Вадим Олександрович зазначає, що клопотання адвоката Герцева В.Р. від 18 грудня 2024 року в частині звернення до іноземного суду з дорученням про отримання доказів судом взагалі не розглядалося, оскільки після проголошення ухвали за результатом розгляду клопотання ОСОБА_5 розгляд справи було зупинено.
Вказує, що керуючись своїми правами сторони у спорі та подаючи три заяви та клопотання про звернення до іноземних органів юстиції (судів) сторона ОСОБА_1 розраховувала на те, що всі ці клопотання будуть розглянуті судом та буде винесено рішення про її задоволення або відхилення з відповідним мотивуванням. 
Представник ОСОБА_2 висловив свої міркування щодо розгляду заяви представника ОСОБА_1 про усунення порушення Гаазької Конвенції про вручення в заяві від 23 лютого 2025 року.
По суті заяви щодо виконання Конвенції про вручення представник ОСОБА_6 надав свої пояснення на початку судового засідання, однак суд першої інстанції без пояснення причини не продовжив її розгляд, а перейшов до клопотання ОСОБА_5 про встановлення іноземного права. 
Зазначає також про те, що сторона ОСОБА_1 також мала право на те, щоб подана 18 грудня 2024 року заява в частині звернення до іноземного суду з дорученням про отримання доказів буде розглянута судом разом з клопотанням про встановлення іноземного права, які пов`язані між собою і разом направлені на встановлення предмета доказування у справі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги також вказує, що розглянувши лише клопотання про встановлення іноземного права, і зупинивши розгляд справи до моменту отримання відповіді від визначеного судом уповноваженого органу ФНР, що може тривати до року, ставиться під сумнів обґрунтованість такого рішення суду, оскільки процес отримання (витребування) доказів від іншого іноземного суду за нерозглянутою іншою заявою від 18 грудня 2024 року буде тривати такий самий строк, що знову зумовить зупинення розгляду справи.
Також вказує, що при розгляді обох клопотань (про встановлення іноземного права та отримання правової допомоги в отриманні доказів), суд міг би прийняти рішення щодо направлення обох доручень до одного іноземного суду, що виключало б наступний розгляд другої заяви після виконання першого доручення і повторне зупинення розгляду справи.
Таким чином вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню. Апелянт вказує, що суд першої інстанції без належного обґрунтування дійшов висновку про необхідність звернення із судовим дорученням до компетентного органу іноземної держави, а також розглянув відповідне клопотання без належного врахування позиції інших учасників справи.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у справі, що призводить до невиправданого затягування її розгляду, не врахував наявність у справі інших процесуальних питань, які потребують вирішення, та не оцінив наслідки такого зупинення для дотримання принципу розумності строків судового розгляду. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із того, що зупинення провадження у справі є тимчасовим припиненням здійснення судом процесуальних дій з підстав, визначених законом, які об`єктивно перешкоджають подальшому розгляду справи та усунення яких на момент постановлення відповідної ухвали є неможливим або невизначеним у часі.
Водночас зупинення провадження у справі не повинно призводити до порушення принципу розумності строків судового розгляду та не може застосовуватися без урахування необхідності забезпечення ефективності судового процесу.
Разом з тим, відповідно до вимог процесуального закону, звернення суду із судовим дорученням до компетентного органу іноземної держави є безумовною підставою для зупинення провадження у справі.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції, зупинивши провадження у справі з метою встановлення змісту норм матеріального права на виконання відповідного клопотання, не вирішив інше подане клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Герцева Вадима Олександровича, а саме в частині звернення до іноземного суду із судовим дорученням про отримання доказів.
При цьому зазначене клопотання було пов`язаним із клопотанням про встановлення змісту норм матеріального права, оскільки обидва спрямовані на з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, та підлягали розгляду судом першої інстанції одночасно з метою забезпечення повного, всебічного та ефективного розгляду справи.
Невирішення вказаного клопотання та подальше зупинення провадження у справі без надання оцінки всім поданим заявам призвело до неповного з`ясування процесуальних питань, що мають значення для руху справи, та створює передумови для необґрунтованого затягування її розгляду.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі без належного вирішення всіх пов`язаних із цим процесуальних питань, що свідчить про порушення норм процесуального права та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, як постановленої передчасно, з порушенням норм процесуального права, й направлення справи до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий	Т.О. Писана	
Судді	К.П. Приходько	
		
	С.О. Журба