П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року
м. Київ
справа № 990SCGC/16/25
провадження № 11-141сап25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Погрібного С. О.,
судді-доповідача Губської О. А.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мартинюк Н. М., Пількова К. М., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.,
за участю:
секретаря судового засідання Лупінос Я. В.,
представника скаржниці ОСОБА_1 - Кравця Р. Ю.,
представника Вищої ради правосуддя Цуцкірідзе І. Л.,
розглянула у відкритому судовому засіданні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Вищої ради правосуддя від 27 лютого 2025 року № 357/0/15-25, ухвалене за результатами розгляду скарг на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності,
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст та обґрунтування наведених у скаргах вимог
1. 27 лютого 2025 року Вища рада правосуддя (далі - ВРП, Рада) ухвалила рішення № 357/0/15-25, яким залишила без змін рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 про притягнення судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 (далі - скаржниця-1) до дисциплінарної відповідальності (далі - Спірне рішення).
2. Цим рішенням ВРП погодилася з висновком її Першої Дисциплінарної палати про те, що в діях судді ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ), а саме допущення суддею поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
3. Скарга ОСОБА_1 вмотивована такими доводами:
ВРП допустила порушення порядку виправлення описки у Спірному рішенні, позаяк ухвалою від 13 березня 2025 року № 518/0/15-25 про виправлення описки змінила юридичну кваліфікацію діяння, тобто фактично змінила суть Спірного рішення, що з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 4 вересня 2019 року у справі № 9901/87/19, висловлені в тому числі й у цьому рішенні, є порушенням порядку виправлення описок;
Спірне рішення не містить належного обґрунтування обставин, що були поставлені у вину скаржниці-1, щодо зміни суті ухваленого рішення, незважаючи на те, що: обґрунтування дійсності такого факту відомостями, викладеними у перших поясненнях скаржниці по змісту дисциплінарної скарги, є неспроможним; у матеріалах справи наявні два висновки експертів, які підтверджують обставини, прямо протилежні встановленим у Спірному рішенні; 
зважаючи на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 13 червня 2024 року у справі № 990SCGC/2/24, обставини можливого неправильного застосування скаржницею-1 норм процесуального права, що регулюють порядок виправлення описки в судовому рішенні, не можуть становити об`єктивну сторону дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ;
діяння ОСОБА_1 не містять обов`язкового елементу суб`єктивної сторони цього дисциплінарного проступку - умислу, що до того ж на рівні з відсутністю істотних негативних наслідків було встановлено і в самому Спірному рішенні; на відміну від висновків ВРП у цій частині, варто констатувати, що в діяннях скаржниці-1 не було не лише умислу на порушення процесуального законодавства, а й самого факту такого порушення, позаяк ОСОБА_1 діяла відповідно до чинної на час винесення ухвали практики Верховного Суду щодо застосування положень статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України);
Дисциплінарна палата та ВРП не врахували, що строк накладення дисциплінарного стягнення на скаржницю-1, з урахуванням «часу здійснення дисциплінарного провадження», часу тимчасової непрацездатності скаржниці-1 та її перебування у відпустці, сплив 23 серпня 2024 року, тобто майже за місяць до ухвалення рішення про притягнення скаржниці-1 до дисциплінарної відповідальності.
4. Додатково в письмових поясненнях скажниця-1 посилається на порушення ВРП процедури підписання ухвали від 13 березня 2025 року № 518/0/15-25 про виправлення описки та наголошує, що така ухвала мала бути підписана у тому ж складі ВРП, що й Спірне рішення.
5. Скарга ОСОБА_2 (далі - скаржниця-2) вмотивована такими доводами:
Спірне рішення в частині накладення стягнення на суддю ОСОБА_1 є незаконним, а також необґрунтованим, оскільки воно не містить мотивів, з яких ВРП дійшла висновків, що до судді може бути застосовано стягнення саме у вигляді попередження. Це стягнення є найлегшим та непропорційним до вчиненого нею дисциплінарного проступку. ВРП також безпідставно відкинула обставини, які мають значення для визначення розміру дисциплінарного стягнення;
ВРП не врахувала законодавчих обмежень щодо накладення дисциплінарного стягнення; істотного характеру дисциплінарного проступку; встановлених обставин у дисциплінарній справі, які свідчать про умисний характер вчинення дисциплінарного проступку або про грубу недбалість судді; суспільного резонансу, що мав місце внаслідок дій судді;
ВРП застосувала дисциплінарне стягнення всупереч вимогам закону;
Спірне рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотивів, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
Рух справи
6.  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Великої Палати Верховного Суду зі скаргами на Спірне рішення.
7. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 09 квітня 2025 року відкрила провадження за скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а ухвалою від 23 червня 2025 року призначила скарги до розгляду в судовому засіданні на 18 вересня 2025 року, яке було перенесено на 22 січня 2026 року.
Коротка позиція ВРП
8. ВРП подала до Великої Палати Верховного Суду відзив на скарги, у якому зазначила, що не погоджується з їхніми доводами та вважає їх необґрунтованими.
9. На переконання ВРП, Спірне рішення прийнято повноважним складом та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні, суддю та його представника своєчасно та належним чином повідомлено.
10. Щодо доводів скаржниці-1 про відсутність у діях судді ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, ВРП зазначила, що її Дисциплінарна палата у Спірному рішенні правильно урахувала правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 9901/87/19 про те, що описка, виправлення якої в судовому рішенні допускається відповідно до статті 253 КАС України, - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу, яка може спотворити текст судового рішення чи призвести до його неправильного сприйняття. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати суті свого рішення, він лише усуває ті неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи на його правосудність.
11. Щодо доводів скаржниці-1 про неврахування висновків експертів вказує на те, що ці висновки було долучено до матеріалів дисциплінарної справи. Однак ці висновки повністю спростовуються технічним звукозаписом судового засідання від 13 серпня 2020 року, відтвореним під час дисциплінарного провадження, після прослуховування якого як у Першої Дисциплінарної палати, так і у ВРП не залишилося сумнівів у тому, що 13 серпня 2020 року за результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи № 520/3773/2020 за ФОП ОСОБА_3 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату податкового боргу суддя ОСОБА_1. після виходу з нарадчої кімнати в порядку частини третьої статті 243 КАС України проголосила вступну та резолютивну частини рішення Харківського окружного адміністративного суду такого змісту: «У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги - відмовити». Крім того, Перша Дисциплінарна палата ВРП у мотивувальній частині свого рішення від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 про притягнення судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності обґрунтувала, чому не бере до уваги як докази висновків експертних досліджень, надісланих представником судді - адвокатом Ярошевичем М. І.
12. ВРП вважає доводи скаржниці-1 про порушення ВРП процедури виправлення описки у Спірному рішенні необґрунтованими, посилаючись на те, що ВРП діяла в межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства, виправивши описку без зміни змісту рішення. 
13. Також наголошує, що у Спірному рішенні належним чином вмотивовано дотримання ВРП строків притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи це тим, що загалом із дня вчинення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (14 серпня 2020 року) до дня притягнення її до дисциплінарної відповідальності (16 вересня 2024 року) минуло 1495 днів, з яких дисциплінарне провадження тривало 635 днів (розпочалося 22 грудня 2022 року -після отримання ВРП скарги щодо дисциплінарного проступку судді), а також суддя перебувала у відпустках та була тимчасово непрацездатною загалом 180 днів (без урахування днів тимчасової непрацездатності та перебування у відпустках, що накладаються на період здійснення дисциплінарного провадження). З огляду на зазначене строк застосування дисциплінарного стягнення до судді ОСОБА_1. не сплинув, оскільки на день ухвалення оскаржуваного рішення про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності такий строк становив 680 днів.
14. Твердить і про те, що ВРП під час накладення дисциплінарного стягнення взяла до уваги необхідність урахування принципу пропорційності, а також неумисний характер допущеного суддею ОСОБА_1 порушення, відсутність істотних негативних наслідків для сторін у справі № 520/3773/2020, позитивну характеристику судді та відсутність у неї дисциплінарних стягнень у минулому.
15. У зв`язку з викладеним ВРП просить скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а Спірне рішення - без змін.
Обставини справи
16.  ОСОБА_1 . Указом Президента України від 10 листопада 2009 року № 918/2009 призначена на посаду судді Харківського окружного адміністративного суду строком на п`ять років, Указом Президента України від 3 квітня 2017 року № 95/2017 призначена на посаду судді цього суду.
17. 22 грудня 2022 року до ВРП (вх. № К-2177/0/7-22) надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_2 на дії судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1. під час розгляду справи № 520/3773/2020.
18. Ухвалою Першої Дисциплінарної палати ВРП від 19 лютого 2024 року № 468/1дп/15-24 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю в її діях ознак дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 3, 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а саме: допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу; умисне або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або інше грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків.
19. Перша Дисциплінарна палата ВРП рішенням від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 суддю Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 притягнула до дисциплінарної відповідальності та застосувала дисциплінарне стягнення у виді попередження, а ВРП рішенням від 27 лютого 2025 року № 357/0/15-25 указане рішення залишила без змін.
20. Під час дисциплінарного провадження встановлено таке.
21. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2020 року до провадження судді ОСОБА_1. надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату податкового боргу на загальну суму близько 7,5 млн гривень (справа № 520/3773/2020).
22. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року закрито підготовче провадження. Призначено судовий розгляд адміністративної справи по суті невідкладно після закінчення підготовчого засідання.
23. Згідно з протоколом судового засідання від 13 серпня 2020 року в судовому засіданні взяли участь представник позивача Лисиченко С. М. та представник відповідача Шапошник С. С. Судове засідання розпочато о 12:52. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив письмові докази. Після судових дебатів о 13:28 суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі. О 16:17 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення та роз`яснив його.
24. З технічного запису судового засідання від 13 серпня 2020 року, який містять матеріали справи № 520/3773/2020 (робоча копія фонограми), встановлено, що після виходу з нарадчої кімнати суддя Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1. проголосила скорочене рішення - вступну та резолютивну частини рішення у справі № 520/3773/2020 такого змісту:
«…У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимог - відмовити. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 розділу VII КАС України, а саме до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд» (файл «channel 01 2020_08_13 16-17-44.wav», з 00:54 по 01:47).
25. У засіданні Першої Дисциплінарної палати ВРП відтворено технічний запис судового засідання від 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020, надісланий Харківським окружним адміністративним судом на запит члена ВРП (архівна копія фонограми), та встановлено, що вказаний запис є аналогічним і свідчить про проголошення суддею ОСОБА_1. скороченого рішення (вступної та резолютивної частин) про відмову в задоволенні позову, роз`яснення строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження (файл «channel 01 2020_08_13 16-17-44.wav», з 00:54 по 01:47).
26. Матеріали справи № 520/3773/2020 (т. 4, а. с. 130) містять скорочене рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року (вступна та резолютивна частини), у резолютивній частині якого зазначено:
«У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги - відмовити. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 розділу VII КАС України, а саме до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд».
27. З Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) убачається, що зазначене скорочене рішення суду суддя ОСОБА_1. надіслала до ЄДРСР для оприлюднення 13 серпня 2020 року, загальний доступ до цього рішення забезпечено 14 серпня 2020 року.
28. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року (т. 4, а. с. 145-147) виправлено описку в резолютивній частині рішення у справі № 520/3773/2020, зокрема, зазначено:
«Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги - задовольнити.
Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.01.2020 року № Ф-00000063306 на загальну суму 352 974,41 грн (триста п?ятдесят дві тисячі дев?ятсот сімдесят чотири гривні 41 копійка).
Скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 року № 00000333306 на загальну суму 3 161 414,90 грн (три мільйони сто шістдесят одна тисяча чотириста чотирнадцять гривень 90 копійок).
Скасувати рішення від 13.01.2020 року № 00000293306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 70 539,40 грн (сімдесят тисяч п?ятсот тридцять дев?ять гривень 40 копійок).
Скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 року № 00000343306 на загальну суму 680,00 грн (шістсот вісімдесят гривень 00 копійок).
Скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 року № 00000353306 на загальну суму 170,00 грн (сто сімдесят гривень 00 копійок).
Скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 року № 00000383306 на загальну суму 261 521,70 грн (двісті шістдесят одна тисяча п?ятсот двадцять одна гривня 70 копійок).
Скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 року № 00000393306 на загальну суму 340,00 грн (триста сорок гривень 00 копійок).
Скасувати податкове повідолення-рішення від 13.01.2020 року № 00000403306 на загальну суму 170,00 грн (сто сімдесят гривень 00 копійок).
Скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 року № 00000413306 на загальну суму 510,00 грн (п?ятсот десять гривень 00 копійок).
Скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 року № 00000423306 на загальну суму 1,00 грн (одна гривня 00 копійок).
Скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 року № 00000373306 на загальну суму 3 526 840,00 грн (три мільйони п?ятсот двадцять шість тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок).
Скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 року № 00000363306 на загальну суму 80 113,18 грн (вісімдесят тисяч сто тринадцять гривень 18 копійок).
Скасувати рішення від 13.01.2020 року № 00000323306 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» на загальну суму 170,00 грн (сто сімдесят гривень 00 копійок).
Скасувати рішення від 13.01.2020 року № 00000313306 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» на загальну суму 170,00 грн (сто сімдесят гривень 00 копійок).
Скасувати рішення від 13.01.2020 року № 00000303306 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» на загальну суму 170,00 грн (сто сімдесят гривень 00 копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 10 510,00 грн (десять тисяч п?ятсот десять гривень 00 копійок)».
29. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року про виправлення описки мотивовано тим, що, розглядаючи матеріали справи, суд встановив, що резолютивна частина скороченого (вступна та резолютивна частини) рішення суду містить описку, а саме неправильно зазначено про відмову в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_4 до Головного управління ДПС у Харківській області замість задоволення такого позову.
30. Суд, посилаючись на положення частин першої, другої статті 253 КАС України, зазначив, що така описка є технічною помилкою, яка не впливає на зміст установлених обставин та зроблених судом висновків, а тому підлягає виправленню, а відповідна позовна заява - задоволенню.
31. Матеріали справи (т. 4, а. с. 131-144) містять повний текст рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року, відповідно до якого адміністративний позов ФОП ОСОБА_4 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги задоволено. Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій на загальну суму 7 455 784,59 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань із Головного управління ДПС у Харківській області на користь ФОП ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору в розмірі 10 510 грн.
32. 25 серпня 2020 року сторонам у справі - ФОП ОСОБА_4 та Головному управлінню ДПС у Харківській області - надіслано копію рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року та ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року.
33. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року - без змін.
34. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 520/3773/2020 на підставі частини п?ятої статті 333 КАС України.
35. Під час дисциплінарного провадження також установлено, що на сторінці інтернет-ресурсу «Слідство.Інфо» (https://www.slidstvo.info/articles/dysk-mozhemo-zipsuvaty-audiozapysy-sv...) розміщено публікацію від 28 липня 2022 року під заголовком «Диск можемо зіпсувати»: аудіозаписи свідчать, що суддя з Харкова підробила рішення суду на користь бізнесменки» та публікацію від 29 липня 2022 року під заголовком «Харківська суддя могла знищити диск судового засідання, щоб списати податковий борг бізнесменці - аудіозапис» (https://www.slidstvo.info/news/harkivska-suddya-mogla-znyshhyty-dysk-sud...).
36. У публікаціях зазначено, що журналісти «Слідство.Інфо» мають у розпорядженні аудіозаписи телефонних розмов судді ОСОБА_1. Зокрема, вказано, що «у розмові, яка відбулася 13 серпня 2020 року, ймовірно, суддя ОСОБА_1 звертається до жінки на ім`я Лєна, яка, як випливає з контексту, є її колегою. Жінки обговорюють можливість зіпсувати диск матеріалів справи і шляхи зміни заветованого суддівського рішення на протилежне».
37. На запит доповідача - члена Першої Дисциплінарної палати ВРП Мороза М. В. щодо надання копій аудіозаписів, про які йдеться в публікаціях, а також інформації про джерела отримання аудіозаписів та будь-якої іншої інформації, що може мати значення під час розгляду дисциплінарної справи стосовно судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 , Громадська організація «Слідство.Інфо» листом від 20 травня 2024 року повідомила про неможливість надання копій відповідних аудіозаписів, розкриття джерел отримання вказаних аудіозаписів, а також надання іншої інформації, що може розкрити джерела інформації журналістів «Слідство.Інфо», посилаючись на положення чинного законодавства України, зокрема щодо права журналістів не розкривати джерело інформації або інформацію, яка дає можливість установити джерело інформації.
38. У цьому листі Громадська організація «Слідство.Інфо» зауважила, що під час підготовки зазначених матеріалів журналісти «Слідство.Інфо» отримали від власних компетентних та релевантних джерел аудіозаписи телефонних розмов, які «високо вірогідно» належали судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1. На цих аудіозаписах зафіксовано телефонні розмови приватного характеру, які не підлягали оприлюдненню відповідно до журналістських стандартів, етичних засад діяльності медіа, редакційних правил «Слідство.Інфо» та чинного законодавства України. Натомість одна з розмов, що відповідно до метаданих документа (аудіозапис) відбулася 13 серпня 2020 року, містить суспільно важливу інформацію, яка оприлюднена журналістами «Слідство.Інфо».
39. Перед оприлюдненням такої інформації, зокрема на сторінці у соціальній мережі Facebook, журналістка «Слідство.Інфо» ОСОБА_5 здійснила необхідну перевірку та зіставила її з іншими фактами, які є публічними, зокрема щодо наявності в ЄДРСР судових рішень, ухвалених суддею Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1. у справі № 520/3773/2020. Крім того, журналістка «Слідство.Інфо» порівняла голос на зазначених аудіозаписах розмов із голосом судді ОСОБА_1 , зафіксованим та оприлюдненим на відео під час співбесіди, яку проводила Етична рада із суддею як кандидатом на посаду члена ВРП 27 травня 2022 року.
40. З метою встановлення точного змісту резолютивної частини скороченого рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020, проголошеного суддею ОСОБА_1. після виходу з нарадчої кімнати, суддя ОСОБА_1. в особі її представника - адвоката Ярошевича М. І., ініціювала проведення експертних досліджень, за результатами яких долучила до матеріалів дисциплінарної справи:
- висновок експертного дослідження від 3 травня 2024 року № ЕД-19-24/29945-ВЗ, складений судовим експертом Отрошенком В. А.;
- висновок експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса» від 16 серпня 2024 року № 6443.
41. Як встановлено з висновку експертного дослідження від 3 травня 2024 року № ЕД-19-24/29945-ВЗ, об`єктом такого дослідження, яке провів судовий експерт Отрошенко В. А., була фонограма у файлі з назвою «channel 01 2020_08_13 16-17-44.wav».
42. За результатами аудитивного аналізу експерт установив, що під час прослуховування досліджуваної фонограми (файл «channel 01 2020_08_13 16-17-44.wav», що міститься в області даних флешнакопичувача «HI-RALI» 2 Gb), було виявлено запис розмови одного диктора, голос та мовлення якого належить до жіночої групи голосів. На фонограмі (файл «channel 01 2020_08_13 16-17-44.wav», що міститься в області даних флешнакопичувача «HI-RALI» 2 Gb), часові позначки 00:55 - 01:06 (хв:с), наявне таке висловлювання: «Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги - задовольнити». Висловлювання «У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги - відмовити» на фонограмі (файл «channel 01 2020_08_13 16-17-44.wav», що міститься в області даних флешнакопичувача «HI-RALI» 2 Gb), немає.
Короткий зміст рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП
43. Оцінюючи дії судді ОСОБА_1. під час розгляду справи № 520/3773/2020, Перша Дисциплінарна палата ВРП виходила з того, що повноваження суду під час вирішення адміністративної справи визначені статтею 245 КАС України, згідно із частиною першою якої при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.
44. Водночас, як установила Перша Дисциплінарна палата ВРП, суддя Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1., постановивши ухвалу від 14 серпня 2020 року про виправлення описки в резолютивній частині скороченого рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020, фактично змінила вирішення спору по суті на протилежне, чим порушила вимоги статей 3, 250, 253 КАС України.
45. Оскільки зміна резолютивної частини судового рішення призвела до кардинальної зміни вирішення спору по суті, Перша Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що такі дії судді не можна вважати виправленням недоліку судового рішення (дефект судового акта), про що зазначено в ухвалі від 14 серпня 2020 року, адже такі дії судді суперечать самій процедурі здійснення правосуддя.
46. Під час дисциплінарного провадження Перша Дисциплінарна палата ВРП дослідила матеріали адміністративної справи № 520/3773/2020 та відтворила технічний запис судового засідання від 13 серпня 2020 року, встановивши, що зміст скороченого рішення (вступна та резолютивна частини), проголошеного судом після виходу з нарадчої кімнати, відповідає змісту скороченого рішення, яке містять матеріали справи.
47. Перша Дисциплінарна палата ВРП не взяла до уваги висновків експертних досліджень від 3 травня 2024 року № ЕД-19-24/29945-ВЗ та від 16 серпня 2024 року № 6443, наданих представником судді ОСОБА_1 - адвокатом Ярошевичем М. І., посилаючись на те, що встановлення змісту висловлювань, зафіксованих у звукозаписі судового засідання 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020, не потребує застосування спеціальних знань.
48. З урахуванням установлених під час дисциплінарного провадження обставин Перша Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що суддя ОСОБА_1., постановляючи ухвалу про виправлення описки, якою змінено зміст проголошеного судом рішення на протилежний, діяла не у спосіб, визначений процесуальним законодавством, що не узгоджується з основним обов`язком судді під час здійснення судочинства. Дії судді ОСОБА_1. щодо зміни підписаного, проголошеного та надісланого до ЄДРСР судового рішення у спосіб, що суперечить процесуальному закону, створюють у стороннього спостерігача враження щодо ігнорування судом процесу дотримання основних правил судочинства, не відповідають дотриманню високих стандартів поведінки судді з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість, справедливість суду, підривають довіру суспільства до судової влади та утворюють склад дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а саме допущення суддею поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
49. Дисциплінарний орган також зауважив, що в межах дисциплінарного провадження не отримано чітких та переконливих доказів, які підтверджували б дійсність аудіозапису, розміщеного в публікаціях на сторінці інтернет-ресурсу «Слідство.Інфо» та журналістки цього інтернет-ресурсу на сторінці в соціальній мережі «Фейсбук», та факт висловлювання суддею ОСОБА_1 наміру зіпсувати диск із технічним записом судового засідання. Таким чином, відомості, про які повідомила скаржниця в дисциплінарній скарзі, щодо псування технічного запису судового засідання від 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020 не знайшли підтвердження.
50. Установивши відсутність істотних негативних наслідків дій судді для учасників справи № 520/3773/2020, Перша Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що в діях судді ОСОБА_1 немає складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
51. Визначаючи вид дисциплінарного стягнення, Перша Дисциплінарна палата ВРП виходила з такого.
52. Відповідно до частини другої статті 109 Закону № 1402-VІІІ, частини п`ятої статті 50 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VІІІ) під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності.
53. Під час дисциплінарного провадження стосовно судді ОСОБА_1 не встановлено обставин, які свідчили б про умисне порушення нею вимог закону, однак, ураховуючи порушення суддею чітких і зрозумілих положень процесуального законодавства, Перша Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що встановлені обставини свідчать про несумлінне виконання суддею обов`язків судді під час розгляду справи № 520/3773/2020 та вчинення нею дисциплінарного проступку внаслідок недбалості.
54. Перша Дисциплінарна палата ВРП також взяла до уваги відсутність істотних негативних наслідків для сторін у справі № 520/3773/2020, позитивну характеристику судді, затверджену зборами суддів Харківського окружного адміністративного суду, та відсутність у судді ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у минулому.
55. Згідно із частиною четвертою статті 109 Закону № 1402-VІІІ у разі вчинення суддею проступку, встановленого, зокрема, пунктом 3 частини першої статті 106 цього Закону, до нього не можуть бути застосовані дисциплінарні стягнення, визначені пунктами 1-3 частини першої цієї статті.
56. Водночас Перша Дисциплінарна палата ВРП взяла до уваги Висновок № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи (далі - КРЄС) про принципи й правила, що регулюють професійну поведінку суддів, зокрема етичні норми, несумісну з посадою поведінку та неупередженість (пункт 74), у якому зазначено, що шкала дисциплінарних санкцій стосовно судді має відповідати принципу пропорційності. Тобто необхідність урахування принципу пропорційності при обранні виду дисциплінарного стягнення має відповідати принципу верховенства права (стаття 8 Конституції України), а також статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практиці її застосування Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ).
57. З огляду на викладене Перша Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку та таким, що відповідає вимогам статті 109 Закону № 1402-VІІІ та статті 50 Закону № 1798-VIII, буде застосування до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді попередження.
Короткий зміст рішення ВРП
58. ВРП Спірним рішенням залишила без змін рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24, яким суддю Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
59. ВРП зазначила, що Перша Дисциплінарна палата дійшла правильного висновку про наявність у діях судді ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
60. Так, ВРП погодилася з Третьою Дисциплінарною палатою щодо врахування правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 9901/87/19, про те, що описка, виправлення якої в судовому рішенні допускається відповідно до статті 253 КАС України, - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу, яка може спотворити текст судового рішення чи призвести до його неправильного сприйняття. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати суті свого рішення, він лише усуває ті неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи на його правосудність.
61. ВРП зазначила про необґрунтованість доводів скарг судді ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кравця Р. Ю. про те, що Перша Дисциплінарна палата неправильно встановила фактичні обставини під час розгляду дисциплінарної справи, а саме безпідставно не взяла до уваги пояснення судді, що 13 серпня 2020 року після виходу з нарадчої кімнати у справі № 520/3773/2020 суд проголосив вступну і резолютивну частини рішення про задоволення позовних вимог, а скорочене рішення від 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020, яке було підписано та надіслано для оприлюднення до ЄДРСР, є наслідком технічної помилки, що підтверджується висновком експертного дослідження від 3 травня 2024 року № ЕД-19-24/29945-ВЗ, складеним судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА4, та висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса» від 16 серпня 2024 року № 6443.
62. Наведені вище аргументи скарг судді ОСОБА_1 , її представника - адвоката Кравця Р. Ю. та долучені до матеріалів дисциплінарної справи висновки експертних досліджень повністю спростовуються технічним звукозаписом судового засідання від 13 серпня 2020 року, відтвореним під час дисциплінарного провадження, після прослуховування якого як у Першої Дисциплінарної палати, так і у ВРП не залишилося сумнівів у тому, що 13 серпня 2020 року за результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи № 520/3773/2020 за позовом ФОП ОСОБА_4 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату податкового боргу суддя ОСОБА_1. після виходу з нарадчої кімнати в порядку частини третьої статті 243 КАС України проголосила вступну та резолютивну частини рішення Харківського окружного адміністративного суду такого змісту: «У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги - відмовити».
63. Безпідставними вважає і твердження судді ОСОБА_1. та її представника про те, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, Перша Дисциплінарна палата не надала оцінки висновку експертного дослідження від 3 травня 2024 року № ЕД-19-24/29945-ВЗ, складеному судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, та висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 16 серпня 2024 року № 6443, які підтверджують, що в судовому засіданні у справі № 520/3773/2020 проголошено резолютивну частину судового рішення про задоволення позовних вимог. У мотивувальній частині рішення від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 про притягнення судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності Перша Дисциплінарна палата ВРП обґрунтувала, чому не бере до уваги як докази висновків експертних досліджень, надісланих представником судді - адвокатом Ярошевичем М. І.
64. Зокрема, Перша Дисциплінарна палата ВРП правильно зауважила, що відповідно до чинного законодавства України експертиза призначається у випадках, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні наукові, технічні або інші спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо, тоді як встановлення змісту висловлювань, зафіксованих у звукозаписі судового засідання 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020, не потребує застосування спеціальних знань.
65. Також ВРП зауважила, що пояснення судді ОСОБА_1. та її представників про те, що після виходу з нарадчої кімнати 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020 суд проголосив скорочене рішення такого змісту: «Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги - задовольнити» є неспроможними, оскільки у випадку проголошення скороченого рішення про задоволення позову суду належало озвучити всі вимоги позовної заяви, що підлягали задоволенню, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
66. Стосовно посилань судді ОСОБА_1. на ті обставини, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020 не створила жодних перешкод у реалізації учасниками справи їхніх прав та обов`язків, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020 з урахуванням виправленої описки за результатами його перегляду судом апеляційної інстанції залишене без змін, ВРП зазначила, що вони [доводи] не можуть слугувати підставою для звільнення судді від дисциплінарної відповідальності, оскільки дії судді ОСОБА_1. щодо зміни суті вирішеного спору у скороченому рішенні, що було підписано, проголошено та надіслано нею до ЄДРСР у справі № 520/3773/2020, на протилежний результат вирішення спору у спосіб, що суперечить процесуальному закону, - виправлення описки, створюють у стороннього спостерігача враження про ігнорування судом процесу дотримання основних правил судочинства, не відповідають дотриманню високих стандартів поведінки судді з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість, справедливість суду, підривають довіру суспільства до судової влади та утворюють склад дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, незалежно від того, чи настали для учасників конкретного судового провадження будь-які негативні наслідки. Зазначені обставини було враховано під час застосування дисциплінарного стягнення.
67. Також ВРП вказала, що не заслуговують на увагу і твердження адвоката Кравця Р. Ю. про те, що під час постановлення ухвали від 14 серпня 2020 року про виправлення описки у справі № 520/3773/2020 суддя ОСОБА_1. діяла відповідно до норм процесуального законодавства, з урахуванням актуальної на той час практики Верховного Суду, зважаючи на те, що 12 грудня 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановив ухвалу у справі № 469/1511/16-а про виправлення описки, у якій суд касаційної інстанції виправив, зокрема, резолютивну частину судового рішення. Зазначені дії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду були визнані такими, що не відповідають процесуальному законодавству і містять ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, лише рішенням Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 жовтня 2020 року № 2963/3дп/15-20 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мороз Л. Л., Бучик А. Ю., Рибачука А. І.».
68. Зважаючи на наведене, ВРП виснувала, що суддя ОСОБА_1. не може виправдовувати свої дії щодо зміни змісту вирішення спору в рішенні у справі № 520/3773/2020 на протилежний шляхом виправлення описки посиланням на наявність відповідної практики Верховного Суду, а саме ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 грудня 2019 року про виправлення описки у справі № 469/1511/16-а.
69. ВРП вказала на безпідставність доводів ОСОБА_2 про те, що Перша Дисциплінарна палата ВРП не дослідила та не надала належної оцінки обставинам, які у своїй сукупності свідчать, що суддя ОСОБА_1. фігурує на записах, що опубліковані журналістами «Слідство.Інфо», на яких зафіксовано телефонну розмову, під час якої імовірно суддя ОСОБА_1 та жінка на ім`я Лєна обговорювали можливість зіпсувати диск судового засідання у зв`язку з тим, що суть ухваленого у справі № 520/3773/2020 рішення суддя ОСОБА_1. змінила на протилежну шляхом постановлення ухвали від 14 серпня 2020 року про виправлення описки та мала намір позбутися доказів такого діяння - записів судового засідання, оскільки, відхиляючи такі твердження, Перша Дисциплінарна палата ВРП виходила з того, що в межах дисциплінарного провадження не отримано чітких та переконливих доказів, які підтверджували б дійсність аудіозапису, про який зазначено в публікаціях, та факт висловлення суддею ОСОБА_1 наміру зіпсувати диск із технічним записом судового засідання.
70. Щодо пропорційності накладеного стягнення ВРП вказала, що, визначаючи вид дисциплінарного стягнення, її Перша Дисциплінарна палата взяла до уваги необхідність урахування принципу пропорційності, а також неумисний характер допущеного суддею ОСОБА_1 порушення, відсутність істотних негативних наслідків для сторін у справі № 520/3773/2020, позитивну характеристику судді та відсутність у неї дисциплінарних стягнень у минулому, з огляду на що вважала, що пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку та таким, що відповідає вимогам статті 109 Закону № 1402-VІІІ та статті 50 Закону № 1798-VIII, буде застосування до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді попередження.
71. Щодо дотримання строків притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності ВРП дійшла висновку, що загалом із дня вчинення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (14 серпня 2020 року) до дня притягнення її до дисциплінарної відповідальності (16 вересня 2024 року) минуло 1495 днів, з яких дисциплінарне провадження тривало 635 днів (розпочалося 22 грудня 2022 року -після отримання ВРП скарги щодо дисциплінарного проступку судді), а також суддя перебувала у відпустках та була тимчасово непрацездатною загалом 180 днів (без урахування днів тимчасової непрацездатності та перебування у відпустках, що накладаються на період здійснення дисциплінарного провадження).
72. Зважаючи на те, що у трирічний строк давності притягнення судді до дисциплінарної відповідальності не враховуються періоди тимчасової непрацездатності, перебування судді у відпустках та здійснення відповідного дисциплінарного провадження, ВРП зазначила, що Перша Дисциплінарна палата дійшла обґрунтованого висновку, що строк застосування дисциплінарного стягнення до судді ОСОБА_1 не сплинув, оскільки на день ухвалення оскаржуваного рішення про притягнення цієї судді до дисциплінарної відповідальності такий строк становив 680 днів.
Позиція Великої Палати Верховного Суду
73. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали дисциплінарного провадження щодо судді, дослідивши наведені в скаргах на рішення ВРП доводи, Велика Палата Верховного Суду виходить з такого.
74. Статтею 131 Конституції України визначено, що в Україні діє ВРП, яка, зокрема, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
75. З метою усунення прогалин у національному законодавстві, на які звернув увагу ЄСПЛ у рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», Верховна Рада України прийняла Закон № 1798-VIII, який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП.
76. Статтею 1 цього Закону передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
77. Згідно із частиною другою статті 26 Закону № 1798-VIII для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів ВРП утворює дисциплінарні палати з числа членів ВРП.
78. Главою 4 розділу II Закону № 1798-VIII визначено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів. Так, частинами першою, сьомою та восьмою статті 49 цього Закону передбачено, що розгляд дисциплінарної справи відбувається у відкритому засіданні Дисциплінарної палати, в якому беруть участь суддя, скаржник, їх представники.
79. У засіданні Дисциплінарної палати заслуховуються доповідач, суддя, скаржник, їх представники, свідки та інші особи, які були викликані або запрошені взяти участь у засіданні.
80. Учасники дисциплінарної справи мають право подавати докази, надавати пояснення, заявляти клопотання про виклик свідків, ставити запитання учасникам дисциплінарної справи, висловлювати заперечення, заявляти інші клопотання або відводи, ознайомлюватися з матеріалами справи. Для ознайомлення можуть надаватися матеріали, які безпосередньо пов`язані зі скаргою, з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних щодо знеособлення персональних даних.
81. Відповідно до частини другої статті 50 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.
82. Згідно із частинами першою, третьою та десятою статті 51 Закону № 1798-VIII право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.
83. Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до ВРП.
84. За результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП має право:
1) скасувати повністю рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та закрити дисциплінарне провадження;
2) скасувати частково рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;
3) скасувати повністю або частково рішення Дисциплінарної палати про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;
4) змінити рішення Дисциплінарної палати, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення;
5) залишити рішення Дисциплінарної палати без змін.
85. На підставі частини другої статті 52 Закону № 1798-VIII право на оскарження до суду рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, має суддя, щодо якого було ухвалено відповідне рішення.
86. Частиною сьомою статті 266 КАС України визначено, що на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду.
87. Наведені вище положення Закону № 1798-VIII та частини сьомої статті 266 КАС України узгоджуються з пунктом 77 Висновку № 3 (2002) КРЄС щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, в якому, серед іншого, зазначено, що організація дисциплінарного розгляду в кожній країні повинна бути такою, що дозволяє подання апеляції на рішення первинного дисциплінарного органу (відомства або суду) до суду.
88. Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;
3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини десятої статті 51 цього Закону;
4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
89. У пункті 123 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» ЄСПЛ зазначив, що згідно з його практикою навіть у разі, коли судовий орган, що виносить рішення у спорах щодо «прав та обов`язків цивільного характеру», у певному відношенні не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, порушення Конвенції не констатується за умови, якщо провадження у вищезазначеному органі «згодом є предметом контролю, здійснюваного судовим органом, що має повну юрисдикцію та насправді забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції» (див. пункт 29 рішення від 10 лютого 1983 року у справі «Альбер і Ле Конт проти Бельгії» та пункт 42 рішення від 14 листопада 2006 року у справі «Цфайо проти Сполученого Королівства», заява № 60860/00). У межах скарги за статтею 6 Конвенції, щоб визначити, чи мав суд другої інстанції «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду» для виправлення відсутності незалежності в суді першої інстанції, необхідно врахувати такі чинники, як предмет оскаржуваного рішення, спосіб, в який було винесено рішення, та зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження (див. пункти 44-47 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайян проти Сполученого Королівства» та пункт 43 згаданого рішення у справі «Цфайо проти Сполученого Королівства»).
90. Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у контексті обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
91. Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
92. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
93. Ураховуючи висновки ЄСПЛ та положення Конвенції, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне повно та всебічно перевірити оскаржуване рішення ВРП, у тому числі на предмет його відповідності вимогам статті 52 Закону № 1798-VIII.
Щодо визначених пунктами 1-3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII підстав для скасування Спірного рішення
94. Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.
95. Згідно з положеннями частини другої статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
96. Як убачається з матеріалів справи, на засіданні ВРП 27 лютого 2025 року були присутні 11 членів Ради. За результатами голосування за пропозицію залишити без змін рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 проголосувало 9 членів ВРП, проти - 2.
97. Спірне рішення підписали всі члени ВРП, які брали участь у його ухваленні.
98. Дотримано й вимог частини восьмої статті 51 Закону № 1798-VIII, якими встановлено неможливість участі в розгляді скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді тих членів ВРП, які брали участь у прийнятті цією Дисциплінарною палатою оскаржуваного рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
99. Отже, рішення прийнято повноважним складом ВРП.
100. На підставі пункту 3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII рішення ВРП може бути скасовано також у випадку, якщо суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП.
101.  ОСОБА_2 та суддя ОСОБА_1., її представники - адвокат Кравець Р. Ю., Ярошевич М. І. були належно повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, що підтверджується матеріалами дисциплінарного провадження. 
102. У засіданні ВРП, призначеному на 27 лютого 2025 року, взяли участь представники судді ОСОБА_1. - адвокати Кравець Р. Ю. та Ярошевич М. І.
103. Указані обставини підтверджуються витягом з протоколу № 18 засідання ВРП від 27 лютого 2025 року.
104. Прийняття Спірного рішення повноважним складом ВРП та належне повідомлення про засідання, призначене на визначену дату, скаржники не ставлять під сумнів.
105. Зважаючи на викладене, Велика Палата дійшла висновку про відсутність визначених пунктами 1-3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП.
106. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у справах про оскарження рішення ВРП з підстави, визначеної пунктом 4 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIIІ, такий акт слід оцінювати, зокрема, в аспекті його обґрунтованості, безсторонності, розсудливості, своєчасності і пропорційності. Обов`язковим критерієм обґрунтованості рішення за наслідками дисциплінарного провадження є врахування всіх обставин, що є визначальними для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях судді ознак дисциплінарного проступку.
107. Оцінюючи Спірне рішення в аспекті наявності в ньому посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, Велика Палата Верховного Суду виходить з такого.
108. Предметом розгляду Спірного рішення ВРП було рішення її Першої Дисциплінарної палати від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 про притягнення судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
109. Установлене ВРП та її дисциплінарним органом порушення виявилися у тому, що суддя ОСОБА_1. змінила зміст вирішення спору в рішенні у справі № 520/3773/2020 на протилежний шляхом виправлення описки.
110. Такі обставини ВРП та її Перша Дисциплінарна палата встановили на підставі досліджених у межах дисциплінарного провадження: технічного запису судового засідання від 13 серпня 2020 року, який містять матеріали справи № 520/3773/2020 (робоча копія фонограми), де проголошено судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову; скороченого рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року (вступної та резолютивної частин), яким відмовлено у задоволенні позову; ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року, якою виправлено описку в резолютивній частині скороченого рішення шляхом зазначення про задоволення позову; повного тексту рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року, яким позов задоволено та скасовано податкові рішення.
111. ВРП, вивчивши подані скарги, дослідивши матеріали дисциплінарної справи, погодилась із висновками її Першої Дисциплінарної палати про наявність у діях судді складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, що полягає в допущенні суддею поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
112. Перевіряючи правильність юридичної кваліфікації ВРП дисциплінарного проступку, Велика Палата Верховного Суду виходить з такого.
113. Перелік підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності визначений статтею 106 Закону № 1402-VІІІ.
114. До випадків порушення суддею професійних якостей під час здійснення правосуддя належить, зокрема, умисна або внаслідок недбалості незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду, незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору, порушення засад гласності і відкритості судового процесу (підпункти «а», «б», «в» пункту 1 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ).
115. До випадків порушення суддею правил етики, моральних якостей та поведінки, що передбачено пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, належить, зокрема, прояв неповаги до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу.
116. Так, правовий аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 106 Закону 
№ 1402-VIII свідчить про те, що з об`єктивної сторони передбачений цією нормою дисциплінарний проступок є вчиненням суддею діяння, яке полягає у порушені правил суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя.
117. У цьому контексті слід зазначити, що положення пункту 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII кореспондують не зобов`язанням судді «розглядати і вирішувати судові справи», а його обов`язкам дотримуватися високих стандартів етичної поведінки, що пов`язано з його високим статусом (пункти 2, 4 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII - дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виявляти повагу до учасників процесу).
118. Статтею 58 указаного Закону встановлено, що питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України за пропозицією Ради суддів України.
119. Стандарти етики суддів викладені в Кодексі суддівської етики, що затверджено рішенням З`їзду суддів України 22 лютого 2013 року. 

120. У преамбулі цього Кодексу зазначено: «Усвідомлюючи значимість своєї місії, з метою зміцнення та підтримки довіри суспільства до судової влади судді України вважають, що зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, у зв`язку з чим добровільно беруть на себе більш істотні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час здійснення правосуддя, так і в позасудовій поведінці».
121. Рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 затверджено Коментар до Кодексу суддівської етики. Так, Коментар до преамбули цього Кодексу роз`яснює, що суддівська етика - це певна система базових принципів регламентації поведінки суддів у судовому засіданні, в суді та позасудової поведінки, які побудовані з урахуванням особливостей професійної діяльності судді та створені для підтримки суддівських стандартів, діють об`єктивно і незалежно з метою збільшення значущості існуючих правових норм та правил поведінки для суддів. 
122. Статтею 1 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.
123. Коментар до статті 1 Кодексу суддівської етики роз`яснює, що дотримання високих стандартів поведінки означає, що суддя повинен добровільно і свідомо відстоювати доброчесність та незалежність судової влади, що, у свою чергу, зумовлює обов`язок сумлінно, чесно і кваліфіковано виконувати призначення носія судової влади. Добросовісне виконання кожним суддею професійних обов`язків і демонстрація високих стандартів поведінки є запорукою формування у суспільстві упевненості у впровадженні у життя принципу верховенства права судовою владою і, навпаки, порушення нівелює довіру громадськості до суду та завдає шкоди правопорядку в цілому.
124. Оцінюючи ступінь судової дискреції при виправленні помилки в рішеннях суду, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що описка, виправлення якої у судовому рішенні допускається відповідно до статті 253 КАС України, - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу, яка може спотворити текст судового рішення чи призвести до його неправильного сприйняття. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати суті свого рішення, він лише усуває ті неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи на його правосудність. 
125. Частинами п`ятою, восьмою статті 250 КАС України передбачено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення; після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом. У будь-якому випадку нормами КАС України суду не надано право змінювати зміст (суть) прийнятого ним рішення у порядку виправлення описки. Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 січня 2022 року у справі № 921/730/13-г/3 (провадження № 12-6гс20), відмовляючи в задоволенні заяви про виправлення описки у постанові Великої Палати Верховного Суду з висновком про те, що при вирішенні питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати змісту, суті судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння).
126. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що законодавством передбачені певні способи усунення правозастосовних помилок. Порушення, що допускаються у правозастосовній діяльності суддями, можуть бути усунуті лише у правовий спосіб, у протилежному випадку такі дії суду не відповідатимуть сподіванням суспільства щодо допустимих форм реалізації правосуддя. 
127. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що зміна суті судового рішення у спосіб виправлення описки не відповідає меті правосуддя в демократичному суспільстві, яка полягає в необхідності забезпечення кожному справедливого та публічного розгляду його справи судом, установленим законом. Помилки, допущені судом при прийнятті та виготовленні судового рішення, не можуть виправдовувати вчинення судом дій з їх виправлення у спосіб, не передбачений процесуальним законодавством. У протилежному випадку правосуддя втрачає ознаки легітимності як процесуальна діяльність. Такі методи роботи суддів не викликатимуть суспільної довіри та матимуть наслідком ігнорування цінностей правосуддя. Вони не можуть виправдовуватися необхідністю забезпечення єдності судової практики чи верховенства права, оскільки за своєю суттю становлять ігнорування процесуального права, дотримання якого очікується суспільством як складової частини верховенства права. 
128. З системного аналізу рішень ЄСПЛ випливає, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість [рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) та від 28 жовтня 1998 року у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain)]. Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як «явну помилку» (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд), вона може порушити справедливість провадження [рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2007 року у справі «Хамідов проти Росії» (Khamidov v. Russia)].
129. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, серед іншого, вимагає того, щоб у разі остаточного вирішення судами питання їхнє рішення не ставилося під сумнів. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Щодо належного мотивування ВРП ознак дисциплінарного порушення відповідно до пункту 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ
130. Дисциплінарним органом встановлено, що 13 серпня 2020 року за результатами розгляду у відкритому судовому засіданні адміністративної справи № 520/3773/2020 про визнання протиправними та скасування вимог про сплату податкового боргу суддя ОСОБА_1. після виходу з нарадчої кімнати у порядку частини третьої статті 243 КАС України проголосила вступну та резолютивну частини рішення Харківського окружного адміністративного суду про відмову в задоволенні позовних вимог.
131. Наступного дня, 14 серпня 2020 року, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у складі головуючої судді ОСОБА_1., постановленою в порядку письмового провадження, внесено зміни до резолютивної частини скороченого тексту рішення (вступна та резолютивна частини) у справі № 520/3773/2020, унаслідок чого зміст резолютивної частини рішення суду набув протилежного вирішення.
132. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року мотивовано тим, що в резолютивній частині скороченого тексту (вступна та резолютивна частини) рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року суд допустив описку, яка є технічною помилкою та не впливає на зміст встановлених судом обставин і висновків.
133. Установивши, що суддя Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1., постановивши ухвалу від 14 серпня 2020 року про виправлення описки в резолютивній частині скороченого рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020, фактично змінила суть вирішення позовних вимог на протилежну, чим порушила вимоги статей 250, 253 КАС України, Перша Дисциплінарна палата кваліфікувала дії судді ОСОБА_1 як дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а саме допущення суддею поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду. 
134. Рішенням ВРП від 27.02.2025 № 357/0/15-25 рішення її Першої Дисциплінарної палати від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 про притягнення судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було залишено без зміни. 
135. Перевіряючи, чи можна поширити вимоги щодо дотримання правил суддівської етики і високих стандартів правосуддя на професійну діяльність суддів та в яких випадках суддя може нести дисциплінарну відповідальність за такі порушення, ВРП у своєму рішенні врахувала висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 9 червня 2022 року (провадження № 11-84сап21).
136. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні зазначила, що встановлення дисциплінарним органом поведінки судді у професійній діяльності всупереч процесуальним правилам застосування відповідних норм, що мало наслідком використання методу вирішення спору, який не викликав суспільної довіри та у своїй основі суперечив тій поведінці, яка очікувалася від судді як представника відповідної професії, є таким порушенням стандартів професійної поведінки судді, яке може бути підставою для дисциплінарної відповідальності відповідно до рекомендацій КРЄС.
137. Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією Економічної та соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
138. Отже, Велика Палата вважає, що дотримання суддею високих стандартів поведінки охоплює як дії судді в особистому житті, так і під час прийняття ним процесуальних рішень у його професійній діяльності. Саме такого підходу дотримується КРЄС, надаючи свої висновки щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та неупередженості. Так, відповідно до пункту 8 Висновку КРЄС № 3 (2002) етичні аспекти поведінки суддів треба проаналізувати з кількох причин. Методи, які використовуються для вирішення спорів, повинні завжди викликати довіру. Повноваження, що надані суддям, тісно пов`язані з цінностями правосуддя, справедливості та свободи. Стандарти поведінки, що застосовуються до суддів, випливають із цих цінностей і є передумовами довіри до здійснення правосуддя. Повноваження, надані суддям, регулюються не тільки внутрішнім правом, яке є волевиявленням нації, але й принципами міжнародного права та правосуддя, що визнаються сучасними демократичними суспільствами (пункт 12 цього Висновку).
139. КРЄС вважає, що є некоректною кореляція випадків порушення належних професійних стандартів з неналежною поведінкою судді, що потенційно може призвести до дисциплінарних санкцій. Професійні стандарти європейських суддів визначені КРЄС у пункті 49 Висновку № 3 (2002). До таких стандартів КРЄС відносить: обов`язок суддів приймати рішення з урахуванням усіх особливостей застосування відповідних юридичних норм та забезпечувати високий рівень професійної компетентності; наявність у суддів високого рівня професійної обізнаності та виконання ними своїх обов`язків ретельно.
140. Щоб виправдати дисциплінарне провадження, порушення має бути серйозним та кричущим; тобто підставою для розслідування не може бути просте недотримання професійних стандартів, викладених у правилах поведінки. Це не означає, що порушення професійних стандартів, визначених у Висновку КРЄС № 3 (2002), не заслуговує належної оцінки, особливо якщо судді інкримінується порушення правил поведінки, достатнє для обґрунтування дисциплінарних санкцій. Сутність дисциплінарного розгляду полягає у притягненні до відповідальності за поведінку, що у своїй основі суперечить тій, яка очікується від представника професії, котрому було пред`явлено обвинувачення щодо недотримання певних правил (пункти 60, 61, 63 цього Висновку).
141. Згідно з пунктом 50 Висновку № 3 (2002) КРЄС кожний окремий суддя повинен робити все можливе для підтримання судової незалежності на інституційному та особистому рівнях; судді повинні поводитися гідно при виконанні посадових обов`язків та в особистому житті; вони повинні виконувати свої обов`язки, не допускаючи проявів фаворитизму або дійсної чи видимої упередженості; судді повинні приймати свої рішення з урахуванням усіх моментів, важливих для застосування відповідних юридичних норм, та без урахування усіх питань, що не стосуються суті справи; вони повинні забезпечувати високий ступінь професійної компетентності.
142.  Як зазначено у Висновку № 11 (2008) КРЄС щодо якості судових рішень, щоб бути якісним, судове рішення повинно сприйматися сторонами та суспільством у цілому як таке, що стало результатом коректного застосування юридичних правил, справедливого процесу та правильної оцінки фактів, а також як таке, що може бути ефективно реалізованим. Лише у такому випадку сторони будуть переконані, що їхню справу було розглянуто й вирішено справедливо, а суспільство сприйме ухвалене рішення як фактор відновлення суспільної гармонії (пункт 31).
143. Згідно з пунктом 2 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII суддя зобов?язаний дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
144. Добросовісне виконання кожним суддею професійних обов`язків і демонстрація високих стандартів поведінки є запорукою формування у суспільстві упевненості у впровадженні у життя принципу верховенства права судовою владою і, навпаки, їх порушення нівелює довіру громадськості до суду та завдає шкоди правопорядку в цілому.
145. За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованими доводи скаржників про те, що фактичної зміни змісту рішення не відбулось, а скорочене рішення від 13 серпня 2020 року у справі № 520/3773/2020, яке було підписано та надіслано для оприлюднення до ЄДРСР, є наслідком технічної помилки, що підтверджується висновком експертного дослідження від 3 травня 2024 року № ЕД-19-24/29945-ВЗ, складеним судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА4, та висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 16 серпня 2024 року № 6443.
146. Безпідставними є твердження судді ОСОБА_1. та її представника про те, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, ВРП не надала належної оцінки висновку експертного дослідження від 3 травня 2024 року № ЕД-19-24/29945-ВЗ, складеному судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА4, та висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 16 серпня 2024 року № 6443, які підтверджують, що в судовому засіданні у справі № 520/3773/2020 проголошено резолютивну частину судового рішення про задоволення позовних вимог.
147. Велика Палата встановила, що в мотивувальній частині рішення ВРП про притягнення судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, ВРП належним чином обґрунтувала, чому не бере до уваги як докази висновків експертних досліджень.
148. Також необґрунтованими є доводи скаржниці про невмотивованість рішення ВРП щодо наявності в діяннях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
149. Як убачається зі змісту рішення ВРП від 27 лютого 2025 року № 357/0/15-25 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 про притягнення судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», ВРП надала оцінку діям судді щодо дотримання професійної етики і стандартів професійної поведінки під час прийняття (виготовлення, підписання) як рішення від 13 серпня 2020 року, так і ухвали від 14 серпня 2020 року про виправлення описки в резолютивній частині цього рішення та належним чином мотивувала своє рішення.
150. Оцінюючи правильність таких висновків ВРП, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги, що забезпечення верховенства права як однієї із засад (принципів) адміністративного судочинства - це діяльність суду, яка має гарантувати людині її права та свободи, що визначають зміст і спрямованість діяльності держави (статті 2, 6 КАС України). Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 КАС України). Отже, реалізація принципу верховенства права в адміністративному процесі не може здійснюватися поза межами того порядку прийняття процесуальних рішень, який встановлено КАС України. 
151. Аналізуючи особливості застосування судами принципів верховенства права і правової визначеності, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що досягнення верховенства права може забезпечуватися тільки правовими (процесуальними) методами судочинства, з урахуванням процесуальних гарантій розгляду справи справедливим судом, установленим законом, який забезпечує обом сторонам спору можливості викладу перед судом своїх доводів і заперечень, процесуального оскарження прийнятого рішення та виконання рішення суду, яке набрало законної сили. У протилежному випадку дії судді порушуватимуть принцип правової визначеності, який є складовою частиною верховенства права і гарантує стабільність та виконуваність прийнятого судом рішення.
152. Тобто верховенство права знаходить своє втілення у процесуальній формі прийняття судових рішень. Допущення суддею помилки при здійсненні правосуддя не може виправдовувати інших непроцесуальних дій з виправлення такої помилки шляхом прийняття ухвали, яка повністю змінює зміст прийнятого судового рішення.
153. Втручання у судове рішення, яке є обов`язковим до виконання відповідно до статті 129-1 Конституції України, у спосіб зміни його змісту на протилежний буде непропорційним меті правосуддя у демократичному суспільстві, яка передбачає можливість застосування тільки процесуальних способів для забезпечення верховенства права. Верховенство права не може забезпечуватися процесуальним волюнтаризмом судді у його професійній діяльності незалежно від судової інстанції, в якій працює суддя.
154. Велика Палата Верховного Суду не вбачає помилки при кваліфікації дій судді ОСОБА_1 як дисциплінарного проступку відповідно до пункту 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ з огляду на встановлені ВРП обставини дисциплінарного провадження.
155. ВРП дійшла правильного висновку та належно мотивувала своє рішення про те, що дії судді ОСОБА_1. щодо зміни підписаного, проголошеного та надісланого до ЄДРСР судового рішення у спосіб, що суперечить процесуальному закону, створюють у стороннього спостерігача враження щодо ігнорування судом процесу дотримання основних правил судочинства, не відповідають дотриманню високих стандартів поведінки судді з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість, справедливість суду, підривають довіру суспільства до судової влади та утворюють склад дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а саме допущення суддею поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
156. Принцип верховенства суди мають застосовувати з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Так, ЄСПЛ вважає, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (див. рішення від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (BRUMARESCU v. ROMANIA), заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (див. рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії» (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA), заява № 76943/11, § 123). Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, сторони провадження повинні мати право очікувати застосування зазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява № 19164/04, § 47).
157. Отже, судді, які покликаються на вчинення ними дій з метою забезпечення верховенства права, повинні враховувати, що верховенство права не існує без юридичної визначеності. Учинення суддею дій у своїй професійній діяльності, які порушують юридичну визначеність судового рішення, має наслідком порушення у цілому верховенства права і породжує сумніви в передбачуваності судового рішення та можливості його виконання.
158. З огляду на це встановлені ВРП та її дисциплінарним органом факти дають підстави для висновку, що дії судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 щодо зміни підписаного, проголошеного та надісланого до ЄДРСР судового рішення у спосіб, що суперечить процесуальному закону, утворюють склад дисциплінарного проступку, а відтак наявні підстави для юридичної кваліфікації дій судді згідно з пунктом 3 частини першої статті 106 ЗаконуУкраїни № 1402-VІІІ. 
159. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду зазначає, що, встановивши у діях судді  ОСОБА_1 склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України № 1402-VIII, а саме допущення поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, ВРП була зобов`язана визначати вид дисциплінарного стягнення з урахуванням спеціальних обмежень, прямо встановлених статтею 109 цього Закону. 

160. Так, абзацом першим частини четвертої статті 109 Закону № 1402-VIII імперативно передбачено, що дисциплінарні стягнення, визначені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, зокрема попередження, не застосовуються у разі вчинення суддею проступків, визначених пунктом 3 частини першої статті 106 цього Закону. Отже, законодавець прямо виключив можливість застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді попередження за вчинення відповідного дисциплінарного проступку.

161. Таким чином, після встановлення у діях судді складу проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, ВРП була юридично обмежена у виборі виду дисциплінарного стягнення та могла застосувати лише ті заходи дисциплінарного впливу, які допускаються законом для такого виду дисциплінарного проступку.

162. Незважаючи на це, ВРП, кваліфікувавши дії судді саме за пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, застосувала до судді  ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді попередження, тобто стягнення, застосування якого в такому випадку прямо заборонене законом. 
163. Відповідно до частини восьмої статті 266 КАС України Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи щодо оскарження рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може скасувати оскаржуване рішення ВРП або залишити його без змін.
164. Оскільки допущене порушення є істотним і вплинуло на зміст ухваленого рішення, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для його скасування для вирішення ВРП питання про застосування виду дисциплінарного стягнення з дотриманням вимог статті 109 Закону № 1402-VIII.

165. На підставі викладеного рішення ВРП від 27 лютого 2025 року № 357/0/15-25 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 про притягнення судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 » за дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 3 частини першоїстатті 106 Закону № 1402-VIII, підлягає скасуванню. 
Керуючись статтями 266, 344, 349, 353, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 
Рішення Вищої ради правосуддя від 27 лютого 2025 року № 357/0/15-25 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16 вересня 2024 року № 2688/1дп/15-24 про притягнення судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» скасувати.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя С. О. Погрібний
Суддя-доповідач О. А. Губська
Судді:	О. О. Банасько О. В. Білоконь О. Л. Булейко І. А. Воробйова А. А. А. Ємець Л. Ю. Кишакевич В. В. Король О. В. Кривенда		Н. М. Мартинюк К. М. Пільков Т. Г. Стрелець О. В. Ступак І. В. Ткач О. С. Ткачук В. Ю. Уркевич 		

На підставі частини третьої статті 355 КАС України постановуоформив суддя Кишакевич Л.Ю.