Справа № 163/576/26
Провадження № 3/163/528/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року        місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.
з участю представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю.,
розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом №0127/20500/24 про притягнення до відповідальності за ст.485 МК України 
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , директора ТОВ «ВЕСТ КАР ПЛЮС» (код ЄДРПОУ - 44535230), РНОКПП НОМЕР_1 , 
в с т а н о в и в :
Головний державний інспектор Волинської митниці склав протокол №0127/20500/24 про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «ВЕСТ КАР ПЛЮС» (код ЄДРПОУ – 44535230), під час митного оформлення товару «сідельний тягач...» за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205170/2023/001354 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальній сумі 35 569,36 гривень шляхом подання митному органу сертифікату з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AR0694414, факт видачі якого уповноваженим органом Республіки Польща не підтверджено, містить неправдиві відомості щодо країни походження товару та став підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого в митній декларації типу ІМ40ДЕ. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.485 МК України.

Дослідження доказів по справі встановлено таке.
Факт ввезення на митну територію України в адресу ТОВ «ВЕСТ КАР ПЛЮС» (код ЄДРПОУ – 44535230) товару «сідельний тягач» і випуск його у вільний обіг підтверджується копією вище вказаної митної декларації типу ІМ40ДЕ. 
Товар заявлений у митному режимі імпорт, його продавцем і відправником зазначена словацька компанія «BISC" s.r.o».
Декларування товару здійснював ОСОБА_1 , який водночас на дату декларування товару та складання протоколу про порушення митних правил був керівником фірми отримувача товару ТОВ «ВЕСТ КАР ПЛЮС», що підтверджується обліковою карткою суб`єкта ЗЕД. 
У графі 36 митної декларації заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС).
Преференція заявлена на підставі сертифікату з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AR0694414, у якому органом його видачі зазначено митницю в Кельце Республіки Польща.
15.02.2024 Держмитслужба отримала відповідь Управління податкової адміністрації у м.Кельце Республіки Польща від 06.02.2024 №2601-ІОА.4331.72.2023 про результати перевірки сертифікату №PL/MF/AR0694414.
У цій відповіді Управління податкової адміністрації у м.Кельце Республіки Польща повідомило, що в результаті проведеної перевірки вони виявили, що указаний сертифікат не був підтверджений Митним офісом у м.Кельце, та просило Державну митну службу України надіслати їм оригінал зазначеного сертифікату. 
З огляду на таку інформацію начальник управління КМВ та МТРЗЕД у доповідній записці №7.3-15-03/1808 від 23.02.2024 дійшла висновку, що указані в сертифікаті EUR.1 товари не мають преференційного походження відповідно до положень Доповнення І «Визначення поняття походження товарів і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. Відділу проведення митного аудиту визначено здійснити контрольно-перевірочні заходи у відповідності до положень статей 345-354 МК України до платника податків ТОВ «ВЕСТ КАР ПЛЮС».
Актом документальної невиїзної перевірки, проведеної Волинською митницею, від 17.09.2025 №114/25/7.3-19/44535230 встановлено порушення ТОВ «ВЕСТ КАР ПЛЮС» під час декларування товарів за аналізованими в цій справі 42-ма митними деклараціями вимог статті 15, 16 Доповнення І до Регіональної конвенції, ч.1 ст.257, ч.ч.4,5 ст.280, ч.1 ст.281 МК України, п. 190.1 ст.190, п.215.3.5 ст.215 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита та по сплаті податку на додану вартість, всього на загальну суму 1 829 706,92 грн.
У частині 1 статті 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно з ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Стаття 485 МК України передбачає відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Наявність об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

За змістом ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене і конкретна особа є винною у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Отже, в оцінці доказів щодо винуватості особи і наявності в її діях складу порушення митних правил належить виходити із стандарту доказування "поза розумним сумнівом".
За змістом протоколу про порушення митних правил № 0127/20500/24 ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом подання митному органу сертифікату з перевезення товару EUR.1, факт видачі якого уповноваженим органом Республіки Польща не підтверджено, містить неправдиві відомості щодо країни походження товару та став підставою для неправомірного застосування преференційного режиму.
Підставою для складання протоколу такого змісту щодо керівника ТОВ «ВЕСТ КАР ПЛЮС» ОСОБА_1 слугувала надана Управління податкової адміністрації у м.Кельце Республіки Польща відповідь від 06.02.2024 №2601-ІОА.4331.72.2023.
Проте, аналіз цієї відповіді уповноваженого митного органу Республіки Польща не дає беззаперечних підстав для висновків про, які вказується у протоколі про порушення митних правил. 
Так, в інформації уповноваженого органу Республіки Польща йдеться лише про те, що за результатами проведеної перевірки запитуваний українською стороною сертифікат з перевезення товару EUR.1 не був підтверджені Митним офісом у м.Кельце. 
Твердження про те, що цей сертифікат не є автентичним, не видавався зазначеним митним органом чи містить неправдиві відомості щодо країни походження товару, відповідь Управління податкової адміністрації у м.Кельце Республіки Польща не містить.
Вочевидь, для підтвердження або спростування такої обставини зазначений орган Республіки Польща просив Держмитслужбу України надіслати на їх адресу оригінал сертифікату. 
Проте, матеріали справи не містять доказів витребування оригіналу сертифікату та їх скерування до Держмитслужби з метою подальшого направлення на адресу уповноваженого органу Республіки Польща.
На розгляд справи в суді таких доказів представник митниці також не надала, хоча для цього, враховуючи дату отримання такої інформації (15.02.2024) було більш як достатньо часу. 
Отже, митним органом не здобуто та матеріали справи не містять достатніх і достовірних доказів стверджувати, що зазначений у протоколі сертифікат з перевезення товару EUR.1 є таким, що з достовірністю не підтверджений уповноваженим органом Республіки Польща та містить неправдиві відомості щодо країни походження товару, а відтак висунуте ОСОБА_1 у протоколі звинувачення ґрунтується виключно на непідтверджених припущеннях, що суперечить положенням ст.62 Конституції України. 
За викладених обставин у суду відсутні підстави вважати надану Управлінням податкової адміністрації у м.Кельце Республіки Польща інформацію від 06.02.2024 №2601-ІОА.4331.72.2023 достатнім, достовірним та беззаперечним доказом за стандартом доказування "поза розумним сумнівом" на підтвердження події правопорушення та винуватості ОСОБА_1 відповідно до змісту складеного відносно нього протоколу про порушення митних правил за ознаками ст.485 МК України. 
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 62 Конституції України регламентовано, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У пункті 3 частини 1 статті 8 МК України визначено, що митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Згідно з п.1 ч.1 ст.4871 МК України провадження у справі про порушення митних правил не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та/або складу порушення митних правил.
Таким чином, з огляду на викладене провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.4871 МК України.
Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :
Провадження в справі за протоколом № 0127/20500/24 щодо ОСОБА_1 за ознаками ст.485 МК України закрити за відсутністю події та складу правопорушення.
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду
Волинської області       С.А.Шеремета