СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
(заочне)
Справа № 684/21/26 
Провадження № 2/684/113/2026
20 травня 2026 року 	селище Стара Синява 	

Старосинявський районний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Волошина Р.Р.,
за участі секретаря судового засідання Басок В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Стара Синява Хмельницької області в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
В січні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 04.03.2020 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем було укладено Договір про надання кредиту 500828114 за яким відповідачу видано кредит в сумі 89374 гривні 49 копійок під 23% річних. Відповідач зобов`язався повертати кредит в строк передбачений договором протягом 36 місяців.
20.09.2021 між АТ АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» було укладено Договір факторингу №3, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становить 102014 гривень 10 копійок, а саме: сума заборгованості за основною сумою боргу – 79867 гривень 35 копійок, сума заборгованості за відсотками 22146 гривень 75 копійок.
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200 гривень.
26.01.2026 ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
25.03.2026 ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
15.04.2026 ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному порядку. 
29.01.2026 до суду надійшло клопотання розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з?явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву заяв та клопотань не подавав, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Суд установив.
04.03.2020 ОСОБА_1  уклав з АТ «АЛЬФА-БАНК»договір про надання кредиту. Банк прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) про надання кредиту та 04.03.2020 між банком та відповідачем було укладено Договір про надання кредиту 500828114, шляхом підписання заявки.
Згідно умов Кредитного договору:
Загальний розмір кредиту (сума кредиту) складає 89374 гривень 49 копійок.
Строк кредиту 36 місяців.
Процентна ставка кредиту % річних - 23,00%. Тип ставки – фіксована.
Позивач надав розрахунок заборгованості по кредиту 500828114 від 04.03.2020, згідно якогозаборгованість позивача становить 102014 гривень 10 копійок, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 79867 гривень 35 копійок, заборгованості по відсотках в розмірі 22146 гривень 75 копійок.
20.09.2021 між АТ АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» було укладено Договір факторингу №3, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором від 04.03.2020 на загальну суму 102014 гривень 10 копійок.
Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: заявкою; пропозицією про укладення кредитного договору (оферти); графіком платежів та сукупною вартістю споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг; виписка по особовим рахункам (ф.281) за період з 04.03.2020 по 20.09.2021; розрахунком заборгованості за кредитом, паспортом споживчого кредиту.
Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості.
Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за укладеним кредитним договором.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права.
Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Досліджені судом докази підтверджують, що АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.
Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, комісії, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Висновки суду.
На день звернення позивача до суду зобов`язання за договором про надання кредиту №500828114 від 04.03.2020 відповідач не виконав. 
При цьому суд враховує про обізнаність відповідача про погашення кредиту, оскільки ним здійснювалася оплата по кредиту, згідно розрахунку заборгованості.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в розмірі 102014 гривень 10 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою (тіло кредиту) – 79867 гривень 35 копійок; сума заборгованості за відсотками 22146 гривень 75 копійок.
Відповідачем наявність заборгованості не спростовано.
Розподіл судових витрат.
Статтею133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмір 3028 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200 гривень.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно платіжної інструкції №15255 від 16.12.2025 позивач сплатив 3028 гривень судового збору, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3028 гривень в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано: договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, укладений між ТОВ «ФК «Еліт фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І.; актом № 4 приймання – передачі наданих послуг від 02.06.2025, згідно якого сума наданих послуг становить 92000 гривень з деталізованим описом: надання первинної консультації замовнику у справі - 0 год. 50 хв. – 1000 гривень, правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суд та Європейського суду з прав людини - 2 год. – 4000 гривень, підготовка та подання позовної заяви - 2 год. 10 хв. – 42000 гривень.; платіжну інструкцію №2708 від 10.06.205 про оплату згідно договору правничої допомоги від 03.07.2024 суми 9200 гривень.
Суд враховує, що дана категорія справ є розповсюдженою, сама по собі позовна заява не є складною, справа є типовою та не потребує особливих затрат часу на складання позовної заяви та вивчення справи. Адвокат, як представник позивача, участі у розгляді справи не приймав. Пакет документів (додатки), що доданий до позовної заяви є типовим для справ такої категорії та не потребує значного часу та великих зусиль для його зібрання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Поняття "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично друге поняття відповідає викладеному в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висновку про те, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 у справі № 754/8750/19).
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що обґрунтованим є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень, які підлягають відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» заборгованість за договором про надання кредиту №500828114 від 04.03.2020 в розмірі 102014 гривень 10 копійок, 3028 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, 4000 гривень 00 копійок врахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а всього 109042 (сто дев`ять тисяч сорок дві) гривні 10 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», місце знаходження: пл. Солом`янська, 2, м. Київ, 03035, ІКЮО 40340222.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення суду складено 20.05.2026.

Суддя Роман ВОЛОШИН