ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/12433/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач) про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Черкаській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу періодів роботи: з 1978 по 1980 рік згідно архівної довідки від 02.12.2021 №12/01-26; з 10.06.2000 по 30.09.2000 згідно з трудовою книжкою від 24.09.1985 серії НОМЕР_1 ; з 26.07.2001 по 19.12.2002 згідно з трудовою книжкою від 24 вересня 1985 року серії НОМЕР_1 ; з 07.03.2003 по 30.03.2018 період, зазначений як провадження фізичною особою підприємницької діяльності; зобов`язання ГУ ПФУ у Черкаській області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи: з 1978 по 1980 рік згідно архівної довідки від 02.12.2021 №12/01-26; з 10.06.2000 по 30.09.2000 згідно з трудовою книжкою від 24.09.1985 серії НОМЕР_1 ; з 26.07.2001 по 19.12.2002 згідно з трудовою книжкою від 24 вересня 1985 року серії НОМЕР_1 ; з 07.03.2003 по 30.03.2018 період, зазначений як провадження фізичною особою підприємницької діяльності та зобов`язати призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 14.04.2025, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у зв`язку з набуттям права на пенсію по віку 07.05.2025 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії.
ГУ ПФУ в Черкаській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.05.2025 № 032350017408 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не враховано періоди роботи з 1978 по 1980 рік згідно архівної довідки від 02.12.2021 №12/01-26; з 10.06.2000 по 30.09.2000 згідно з трудовою книжкою від 24.09.1985 серії НОМЕР_1 ; з 26.07.2001 по 19.12.2002 згідно з трудовою книжкою від 24 вересня 1985 року серії НОМЕР_1 ; з 07.03.2003 по 30.03.2018 період, зазначений як провадження фізичною особою підприємницької діяльності.
З таким рішенням позивач не погоджується та вказує на те, що період роботи з 1978 по 1980 рік підтверджується довідкою Трудового архіву Горохівської міської ради Луцького району від 02.12.2021 №12/01-26, у якій зазначено, що ОСОБА_3 працювала у колгоспі «Батьківщина» у вказаний період, тобто прізвище відповідає відомостям, які містяться в свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 .
Стосовно неврахування періоду роботи з 10.06.2000 по 30.09.2000 згідно з трудовою книжкою від 24.09.1985 серії НОМЕР_1 , з тих підстав наявної розбіжності в даті наказу про звільнення з датою звільнення та відсутні дані згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то вказує на те, що трудова книжка оформлена відповідно до вимог Інструкції №58, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду з 26.07.2001 по 19.12.2002 з підстав відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після липня 2000 року до січня 2004 року, то вказує на те, що спірний період роботи підтверджений записами трудової книжки (записи 12, 13), де є посилання на номери наказів на підставі яких вони здійснені, а записи завірені печаткою.
При цьому, вказаний період підлягає зарахуванню на підставі трудової книжки, оскільки позивач не може відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу певних періодів роботи.
Стосовно не зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності з 07.03.2003 по 30.03.2018 з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), то вказує на те, що вона не зверталася до органів державної влади для реєстрації її підприємцем і не була обізнаною про такий статус. Однак, довідкою ГУ ДПС у Волинській області від 22.08.2025 підтверджено, що станом на 22.08.2025 за даними інформаційно-комунікаційної системи органів ДПС «Податковий блок» в інтегрованій картці ОСОБА_1 заборгованість відсутня. Відтак, вважає, що період з 07.03.2003 по 30.03.2018 підлягає зарахуванню до страхового стажу.
З врахуванням наведеного просить позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 42-43).
Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав відсутності у позивача необхідного страхового стажу 32 роки. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 1978-1980 згідно архівної довідки від 02.12.2021 № 12/01-26, оскільки прізвище ( ОСОБА_4 ) не відповідає Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища ( ОСОБА_5 ); періоди роботи згідно трудової книжки від 24.09.1985 НОМЕР_1 з 10.06.2020 по 30.09.2000, оскільки наявна розбіжність в даті наказу про звільнення з датою звільнення та відсутні дані згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; з 26.07.2001 по 19.12.2002 з підстав відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після липня 2000 року до січня 2004 року, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки; періоди здійснення підприємницької діяльності з 07.03.2003 по 30.03.2018, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) відсутня інформація про сплачу страхових внесків. Стаж зараховано частково згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Вважає, що Управління діяло відповідно до чинного законодавства України, в межах покладених повноважень, тому ознаки неправомірності в його діях відсутні, а позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, тому не підлягають до задоволення (а.с. 46-51).
Інших заяв по суті справи не надходило.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 07.05.2025 до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по віку.
ГУ ПФУ в Черкаській області рішенням від 15.05.2025 № 032350017408 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки. Як слідує з рішення страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 01 місяць 4 дні. До страхового стажу не зараховано періоди роботи:
з 1978-1980 згідно архівної довідки від 02.12.2021 № 12/01-26, оскільки прізвище ( ОСОБА_4 ) не відповідає Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища ( ОСОБА_5 ); 
періоди роботи згідно трудової книжки від 24.09.1985 НОМЕР_1 з 10.06.2020 по 30.09.2000, оскільки наявна розбіжність в даті наказу про звільнення з датою звільнення та відсутні дані згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;
з 26.07.2001 по 19.12.2002, оскільки за відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після липня 2000 року до січня 2004 року, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки;
періоди здійснення підприємницької діяльності з 07.03.2003 по 30.03.2018 згідно Витягу з ЄРС для ФОП, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) відсутня інформація про сплату страхових внесків (а.с. 13).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Згідно із преамбулою Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі – Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Так, приписами статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Таким чином, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З системного аналізу наведених норм слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені або зазначені неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.
Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.
Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу тривалістю 32 роки.
Зокрема, спірним до зарахування є стаж, здобутий позивачем у період трудової діяльності з 10.06.2020 по 30.09.2000 згідно трудової книжки від 24.09.1985 НОМЕР_1 , оскільки наявна розбіжність в даті наказу про звільнення з датою звільнення та відсутні дані згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі – Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Відповідно до пункту п.2.4 зазначеної вище Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується “ 05.01.1993”.
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 2.27 Інструкції №58 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.
Пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. 
Так, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 24.09.1985 слідує, що 10.06.2000 прийнята на посаду доярки ферми № 1 ТзОВ «Агроторговий дім «Олекса» (наказ №56 від 29.06.2000) та 30.09.2000 – звільнена з роботи (наказ № 112 від 25.12.2000). 
Дійсно вказані записи містять розбіжності в даті наказу про звільнення – 25.12.2000 з датою звільнення – 30.09.2000.
При цьому, з наданої позивачем архівної довідки Луцької районної ради Волинської області від 07.12.2021 № 215/09-236 слідує, що ОСОБА_1 була прийнята на посаду доярки на ферму № 1 до ТзОВ «Агроторговий дім «Олекса» с. Маяки Луцького району Волинської області з 10.06.2000 згідно наказу № 56 від 29.06.2000 та була звільнена 30.09.2000 згідно наказу № 112 від 25.12.2000 (а.с. 17). 
Отже, період роботи позивача з 10.06.2000 по 30.09.2000 в ТзОВ «Агроторговий дім «Олекса» підтверджено архівною довідкою Луцької районної ради Волинської області від 07.12.2021 № 215/09-236 згідно з пунктом 3 Порядку №637.
Тому, на думку суду, вказаний період підлягає зарахуванню позивачу до страхового стажу.
Стосовно періоду роботи з 26.07.2001 по 19.12.2002, який згідно з рішенням від 15.05.2025 № 032350017408 не зарахований відповідачем ГУ ПФУ в Черкаській області до страхового стажу з підстав відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після липня 2000 року до січня 2004 року, то суд враховує наступне.
Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 24.09.1985, позивач 26.07.2001 прийнята на роботу на посаду секретаря АТЗТ «Мосінкомснаб» (наказ № 106/к від 26.07.2001 та 19.12.2002 – звільнена з посади секретаря за згодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України (наказ № 147/к від 19.12.2002) (а.с. 9).
Індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за вказаний період відсутні.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1998 №832 “Про заходи щодо поетапного впровадження у Пенсійному фонді автоматизованого персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування” затверджено Комплекс заходів щодо поетапного впровадження протягом 1998-2000 років у Пенсійному фонді автоматизованого персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, пунктом 3 якого було передбачено здійснити комплекс підготовчих заходів та впровадити автоматизований персоніфікований облік: у п`яти районних відділах Львівського обласного управління Пенсійного фонду (1998 рік); у 25 відсотках органів Пенсійного фонду (1999 рік); у решті органів Пенсійного фонду (листопад 2000 року). Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 року №794 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі – Положення №794).
Відповідно до пункту 5 Положення №794 «Про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).
Пунктами 6, 7 Положення №794 передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України “Про інформацію” має право: своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цього Положення; проводити у роботодавців перевірку достовірності поданих відомостей про фізичних осіб, зокрема перевірку фінансових та інших документів, що підтверджують зазначені відомості; у встановленому порядку притягати до відповідальності осіб, винних у порушенні строків подання відомостей, а також подання неправдивих відомостей про фізичних осіб. Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.
Отже, з наведеного слідує, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка, у якій накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом. Позивач не несе відповідальність за ведення персоніфікованого обліку, а тому неточності у довідці за формою ОК-5 не можуть бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та незарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Cуд наголошує, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01 січня 2004 року, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, на підставі документів, визначених Порядком №637, зокрема, трудової книжки. Документи, визначені Порядком №637, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 01 січня 2004 року (абзац четвертий пункту 1 Порядку №637).
Отже, періоди роботи позивача до 01 січня 2004 року підлягають зарахуванню до страхового стажу за законодавством, яке діяло раніше (незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв), та основним документом, який підтверджує стаж, є трудова книжка, яка була надана позивачем відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1. 
За наявності належних записів трудової книжки про роботу позивача (до 01 січня 2004 року), які містять посилання на наказ про прийняття та про звільнення з роботи, позивач не має обов`язку зі свого боку надавати будь-які інші документи про роботу на вказаних вище підприємствах.
За приписами частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію, зокрема, реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган Пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення ОСОБА_1 відповідачем про необхідність подання інших документів, ніж ті, які вона подавала, зокрема, для підтвердження іншими документами періоду роботи, вказаного в рішенні.
Тому не зарахування позивачу до стажу періоду роботи, про який є належні відомості у трудовій книжці (з 26.07.2001 по 09.12.2002), не може визнаватися правомірним.
Крім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду (постанови від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 30 березня 2019 у справі №414/736/17 та від 30 липня 2019 року у справі №373/2265/16-а та ін.) на підставі аналізу статей 15, 20 Закону №1058-IV найманий працівник не є самостійним платником страхових внесків. Обов`язок зі сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України за застрахованих осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, та обов`язок своєчасної реєстрації роботодавців у пенсійних органах як платників страхових внесків, покладений виключно на роботодавців, які є страхувальниками осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, та платниками таких внесків, а контроль за повнотою та своєчасністю страхових внесків покладений на уповноважені контролюючі органи відповідно до вимог чинного законодавства. Періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні. Працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).
При цьому суд повторює, що у разі порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків це тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку, у свою чергу, нараховувалися страхові внески.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що хоча за період роботи з 26.07.2001 по 09.12.2002 і відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу, однак такий період підтверджений записами трудової книжки, то цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .
Водночас як слідує з оскаржуваного рішення, відповідачем не зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з 07.03.2003 по 30.03.2018, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) відсутня інформація про сплату страхових внесків.
З цього приводу суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV, передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Тобто, після 01.07.2000 необхідною передумовою для зарахування фізичній особі-підприємцю страхового стажу є підтвердження сплати страхових внесків за відповідний період.
Окрім того, згідно з Порядком №22-1, для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а за період роботи починаючи з 01.01.2004 за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з Порядком №637, за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, до трудового стажу зараховується час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці за період до 1 травня 1993, а також, час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства.
Зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців періоди проведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Або довідки, виданої податковою інспекцією про перебування на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку.
Згідно пункту 2.1 Порядку 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності (крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування), з 01.07.2000 підтверджується довідкою з бази даних Реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5). Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №414/1864/16-а.
Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сам лише факт сплати за такий період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (єдиного соціального внеску) незалежно від їх розміру.
На підставі аналізу наведених правових норм, суд дійшов зазначає, що до страхового стажу включаються періоди здійснення особою підприємницької діяльності, зокрема, за таких умов: - з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб- підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 - додатково лише за умови сплати страхових внесків; - з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 07.03.2003 зареєстрована фізичною особо-підприємцем та 30.03.2018 підприємницьку діяльність припинила, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 55-56).
При цьому, суд бере до уваги пояснення позивача, наведені у позовній заяві про те, що про реєстрацію підприємцем їй не було відомо. Отже вказане, на думку суду, свідчить про те, що ОСОБА_1 протягом вказаного періоду з 07.03.2003 по 30.03.2018 страхових внесків не сплачувала.
Довідка ГУ ДПС у Волинські області від 22.08.2025 № 15957/6/03-20-13-04-06 про відсутність заборгованості в інтегрованій картці ОСОБА_1 станом на 22.08.2025 не свідчить про сплату страхових внесків позивачем у спірний період.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не підтверджено належними доказами факт сплати страхових внесків за період здійснення підприємницької діяльності з 07.03.2003 по 30.03.2018, а тому такий період не може бути зараховано до загального страхового стажу позивача.
Більше того, як слідує з витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форми ОК-5 ОСОБА_1 у спірний період з 07.03.2003 по 30.03.2018 працювала на різних підприємствах та як слідує з Форми РС-право органом Пенсійного фонду частково зараховано до страхового стажу такі періоди роботи: з 06.05.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2204 по 30.06.2005, з 01.02.2007 по 30.11.2008, з 01.12.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 30.04.2009, з 01.05.2009 по 31.05.2009, з 01.06.2009 по 02.07.2009, з 01.03.2010 по 31.03.2010, з 01.04.2010 по 30.04.2010, з 01.05.2010 по 31.05.2010, з 01.06.2010 по 31.08.2010, з 01.09.2010 по 31.10.2010, з 01.11.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.01.2011, з 01.02.2011 по 01.08.2011, з 29.10.2011 по 22.12.2011, з 23.03.2012 по 23.12.2012, з 01.01.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 30.01.2016 (а.с. 14, 26-28). 
Доводи відповідача про те, що в архівній довідці від 02.12.2021 № 12/01-26 прізвище позивача « ОСОБА_4 » не відповідає даним Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища « ОСОБА_5 », що в свою чергу призвело до не зарахування відповідачем періоду роботи у колгоспі за 1978-1980 роки, суд вважає неприйнятними, оскільки у свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_3 зазначено дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », а тому описка у написанні прізвища позивача в одній літері у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану не спростовує відображених в архівній довідці від 02.12.2021 № 12/01-26 відомостей про період роботи позивача.
Водночас, суд зазначає, що в законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Суд зауважує, що норми ст.56 Закону №1788-XII визначали, що період роботи у колгоспі після 1965 по фактично відпрацьованому зараховуються до страхового стажу лише за умови невиконання встановленого мінімуму без поважних причин.
Із архівної довідки від 02.12.2021 № 12/01-26, виданої Трудовим архівом Горохівської міської ради Луцького району Волинської області вбачається, що за серпень – липень 1978 року ОСОБА_6 відпрацювала у Колгоспі «Батьківщина» с. Бужани Горохівського району 44 людинодні, липні-серпні, грудні 1979 року – 64 людинодні та лютому, червні-жовтні 1980 року – 68 людиноднів (а.с. 16). 
Зважаючи на норми статті 56 Закону №1788-XII відповідач при обчисленні стажу роботи в колгоспі позивача за 1978-1980 роки повинен був надати оцінку й обставинам стосовно виконання членом колгоспу ( ОСОБА_1 ) встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, чого в даному випадку не зробив.
Відтак, з урахуванням наведеного, за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо дотримання усіх умов (зокрема, виконання членом колгоспу встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві) для призначення позивачу пенсії за віком, суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.
Як слідує з позовної заяви, позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Черкаській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи однак, суд зазначає, що відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії за віком була оформлена рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 15.05.2025 № 032350017408, якому суд дав належну оцінку. У даному випадку, саме це є рішенням (тобто, є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України) про відмову в призначенні пенсії за віком, яке і слід визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині необхідно задовольнити. 
Суд при вирішенні даного спору зазначає, що визнання протиправним та скасування рішення органу Пенсійного фонду судом не потребує визнання протиправними дій ГУ УПФ Черкаській області щодо відмови в призначенні такої пенсії. Тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 15.05.2025 № 032350017408 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком з мотивів не зарахування до страхового стажу окремих періодів роботи, тому відповідно до наданих суду статтею 245 КАС України повноважень позовні вимоги належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення, та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07.05.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10.06.2000 по 30.09.2000, з 26.07.2001 по 19.12.2002 згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 24.09.1985 та про відмову у задоволенні решти позовних вимог (щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу інших періодів роботи, підприємницької діяльності та про призначення пенсії).
Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 15.05.2025 №032350017408.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10.06.2000 по 30.09.2000, з 26.07.2001 по 19.12.2002 згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 24.09.1985.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ 21366538).

Суддя Р.С. Денисюк