Справа № 694/3854/25
Провадження № 2/698/203/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
(заочне)

05 травня 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого – судді Лазаренка В.В.,
за участі секретаря судового засідання – Триліс Я.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
24.12.2025 року ТОВ «Свеа Фінанс» через свого представника Паладич А.О. звернулося до Звенигородського районного суду Черкаської області із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1853783 від 27.04.2021 року у розмірі 19680,00 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн..
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.04.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1853783, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
08.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за плату ТОВ «Росвен Інвест Україна» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1853783 від 27.04.2021 року, що уклали ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 ..
Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 19680,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 13680,00 грн..
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.12.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за підсудністю до Калинопільського районного суду Черкаської області.
Ухвалою Калинопільського районного суду Черкаської області від 04.02.2026 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 
04.03.2026 року до Калинопільського районного суду Черкаської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, відповідно до якого просить зупинити провадження у справі № 694/3854/25 за позовною заявою ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості на строк, визначений статтею 253 ЦПК України, яке не підписане заявником. 
Ухвалою суду від 09.03.2026 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 694/3854/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості повернуто заявнику без розгляду.
20.04.2026 року до Калинопільського районного суду Черкаської області повторно надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, відповідно до якого просить зупинити провадження у справі № 694/3854/25 за позовною заявою ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості на строк, визначений статтею 253 ЦПК України, яке не підписане заявником. 
Ухвалою суду від 05.05.2026 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 694/3854/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості повернуто заявнику без розгляду.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чино, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, відповідно до вимог ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. 
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. 
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійсними. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, у приписах ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 27.04.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1853783, який підписано  ОСОБА_1 електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Х226.
У пунктах 1.3. – 1.4.1 договору сторони погодили, що сума кредиту – 6000,00 грн., строк кредиту – 30 днів, тип процентної ставки – фіксована, стандартна процентна ставка 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п. 4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.2 договору. 
Додатком № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1853783 від 27.04.2021 рокує графік платежів, відповідно до якого дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 27.05.2021 року, разом до сплати 7710,00 грн., з яких: сума кредиту 6000,00 грн., сума нарахованих процентів 1710,00 грн..
У паспорті споживчого кредиту, зокрема, зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме: тип кредиту – кредит, сума/ліміт кредиту 6000,00 грн., строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, мета отримання кредиту – споживчі (особисті) потреби, спосіб надання кредиту – шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору. 
Відповідно до наданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення» довідки від 04.03.2024 року № 22400-0403, 27.04.2021 року о 16:39:08 через платіжну систему iPay на платіжну картку № НОМЕР_1 було перераховано кошти у розмірі 6000,00 грн., номер транзакції 87731953.
28.05.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1853783, який підписано  ОСОБА_1 електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Х226.
Відповідно до п. 2 зазначеного договору у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати клієнтом зобов`язання за договором, відповідно до розділу 4 договору клієнт ініціював продовження строку користування кредитом.
У пунктах 3.1. – 3.4. договору сторони погодили, що строк користування кредитом продовжується на 30 днів, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 28.06.2021 року, процентна ставка протягом строку встановленого в п. 3.1 цього додаткового договору – 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього додаткового договору 24079,41% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього додаткового договору 9420,00 грн..
Додатком № 1 до додаткового договору від 28.05.2021 року до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1853783 від 27.04.2021 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 29.05.2021 року по 28.06.2021 року, кількість днів у розрахунковому періоді – 30 днів, сума кредиту – 6000,00 грн., проценти за користування кредитом 3420,60 грн., реальна річна процентна ставка 24079,41%, загальна вартість кредиту 9420,00 грн.. 
08.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до умов якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (сума фінансування) за плату, а ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «Росвен Інвест Україна» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами.
Відповідно до платіжної інструкції від 09.02.2022 року № 8368 ТОВ «Росвен Інвест Україна» заплатило ТОВ «Лінеура Україна»грошові кошти у сумі 1958855,44 грн., призначення платежу: оплата фінансування згідно договору факторингу № 1-08022022 від 08.02.2022 рокубез ПДВ.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1853783 від 27.04.2021 року, ОСОБА_1 має заборгованість станом на 08.02.2022 року в сумі 19680,00 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13680,00 грн. заборгованість за відсотками.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 1-08022022 від 08.02.2022 року, ТОВ «Росвен Інвест Україна»набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1 за кредитним договором № 1853783 від 27.04.2021 рокув сумі 19680,00 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13680,00 грн. заборгованість за відсотками.
Згідно рішення СВЕА ЕКОНОМ КІПР ЛІМІТЕД від 25.03.2024 року № 1 вирішено змінити назву Товариства з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс».
Так, за умовами зазначених договорів було передбачено надання відповідачу кредитних коштів в розмірі 6000,00 грн. строком на 60 календарних днів. При цьому факт видачі  ОСОБА_1  кредитних коштів шляхом перерахування на банківську платіжну картку № НОМЕР_1  підтверджений належним та допустимим доказом, а саме довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 року № 22400-0403.
Крім того, факт отримання кредитних коштів у розмірі 6000,00 грн. та користування ними відповідачем не заперечується.
У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 6000,00 грн., які в добровільному порядку не повернуті, а тому грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс»,яке набуло права вимоги. 
При вирішенні питання щодо нарахування та стягнення з відповідачки процентів у розмірі 13680,00 грн., суд виходить з наступного. 
Згідно з умовами кредитного договору загальний розмір кредиту становить 6000,00 грн., строк кредиту з урахуванням умов додаткового договору - 60 днів, дата повернення кредиту – 28.06.2021 року, що зазначається у таблиці обчислення загальної вартості кредиту. 
Сторони погодили фіксовану стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п. 4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.2 договору.
Згідно з Додатком № 1 до кредитного договору, сума процентів за перші 30 днів кредитування склала 1710, 00 грн. 
28.05.2021 року ОСОБА_1 сплатив 1710,00 грн. з метою пролонгації строку кредитування на 30 днів, що підтверджується розрахунками позивача.
Отже, відповідач ОСОБА_1 продовжив строк кредитування на 30 днів, сплативши проценти у розмірі 1710,00 грн. Кількість днів пролонгації кредиту - 30 днів, що підтверджується п. 4.1. Кредитного договору та п. 3.1 додаткового договору від 28.05.2021 року. 
Відтак, строк кредитування почався 27.04.2021 року та тривав 30 днів до 28.05.2021 року, і був продовжений відповідачем ще на 30 днів - з 29.05.2021 року по 28.06.2021 року, що підтверджується додатком № 1 до додаткового договору від 28.05.2021 року.
Доказів того, що після 28.06.2021 року кредитний договір було продовжено та строк користування кредитом пролонговано за ініціативою позичальника ще на 90 календарних днів матеріали справи не містять, також не містять нового графіку платежів, як і відомостей про надання відповідачем згоди на автопролонгацію строку кредитного договору. 
Отже, після закінчення 28.06.2021 року строку дії кредитного договору у позикодавця були відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. 
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. 
З огляду на викладене, нарахування позивачем за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1853783 від 27.04.2021 рокупісля 28.06.2021 року процентів в розмірі 10260,00 грн. є незаконним, а заявлена ТОВ «Свеа Фінанс»вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 13680,00 грн. є безпідставною та не підлягає до задоволення. 
Суд також не приймає до уваги надані відповідачем довідки Державної прикордонної служби України в/ч НОМЕР_2 про те, що він дійсно проходить службу у в/ч НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України з 16.02.2025 року по цей час та брав безпосередню участь у бойових діях у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 01.03.2025 по 12.10.2025, з 23.11.2025 по 30.11.2025, з 08.01.2026 по 19.01.2026, з 21.01.2026 по 28.02.2026 як доказ застосування до відповідача вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з огляду на наступне. 
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Відповідно до цієї ж норми, яка діє в редакції закону від 30.03.2021 військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Судом встановлено, що позичальник з 16.02.2025 року проходить службу у в/ч НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України, разом з тим на час укладення кредитного договору - 27.04.2021 року тав період виконання його умов з 27.04.2021 року по 28.06.2021 року, відповідач ОСОБА_1 не мав статусу військовослужбовця Збройних Сил України та на нього не поширювались пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто у ОСОБА_1 наявний обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.
Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки за користування кредитними коштами за період з 27.04.2021 року по 28.06.2021 року, як передбачено умовами укладеного кредитного договору та додаткового договору до нього, а також додатком № 1, що становить 3420,00 грн..
За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав обов`язку за кредитним договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс»заборгованості за кредитним договором № 1853783 від 27.04.2021 рокуу розмірі 9420,00 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3420,00 грн. заборгованість за відсотками, а в іншій частині позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимогиТОВ «Свеа Фінанс» підлягають задоволенню частково, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1160,33 грн. (розмір заявлених вимог – 19680,00 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню – 9420,00 грн. (47,9%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом – 2422,40 грн. (2422,40 х 47,9% : 100 % = 1160,33). 
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 525, 610, 611, 615, 629, 634, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-82, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, код ЄДРПОУ 37616221) заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1853783 від 27.04.2021 року у розмірі 9420 (дев`ять тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, код ЄДРПОУ 37616221)судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1160 (одна тисяча сто шістдесят) грн. 33 (тридцять три) коп..
У решті позовних вимог відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя В.В. Лазаренко