ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/20349/24 пров. № А/857/16775/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Курильця А. Р., Матковської З. М., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі №380/20349/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,-

суддя в 1-й інстанції – Морська Г. М.,
дата ухвалення рішення – 21 березня 2025 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу для перерахунку пенсії періоди з 2011, 2012, 2013, 2014 по червень 2015 року і здійснити перерахунок розміру пенсії з дня виходу на пенсію.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком періодів роботи серпень 2011 року; листопад, грудень 2012 року; січень – грудень 2013 року; січень – грудень 2014 року; січень – червень 2015 року у Кам`янка-Бузькому міському комунальному підприємстві «Управління житлово-комунального господарства м. Кам`янка-Бузька». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Кам`янка-Бузькому міському комунальному підприємстві «Управління житлово-комунального господарства м. Кам`янка-Бузька»: серпень 2011 року; листопад, грудень 2012 року; січень – грудень 2013 року включно; січень – грудень 2014 року включно; січень – червень 2015 року включно та провести перерахунок і виплату пенсії із 01 квітня 2024 року. У задоволенні решти позову відмовлено. 

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про те, що обов`язкою умовою для зарахування періодів роботи до страхового стажу є підтвердження цих періодів відповідно до Порядку №637, а з 01 січня 2004 року наявність відомостей в базі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та сплати страхових внесків. Оскільки у періоди з травня по серпень 2011 року, з листопада 2011 року по грудень 2015 року відсутні відомості про сплату страхових внесків, тому підстави для врахування вищезазначених періодів роботи до страхового стажу та обчислення розміру пенсії позивача відсутні. З врахування наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі №380/20349/24 та призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 05 лютого 2026 року № 160/0/15-26 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року вказану справу прийнято до провадження.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2026 року продовжено строк розгляду справи №380/6392/25

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV та із 30 жовтня 2019 року отримує пенсію.
На адресу Головного управління надійшло звернення позивача щодо відсутності відомостей про страховий стаж, який враховується при призначенні пенсії за період роботи з 2011, 2012, 2013, 2014 по червень 2015 року.
Головним управлінням листом від 22 липня 2024 року №18063-19126/К-52/8-1300/24 надіслано позивачу відповідь на звернення, яким повідомлено наступне:
«… Вам з 30 жовтня 2019 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Не працюєте.
Пенсія обчислена при страховому стажі роботи 30 років 4 місяці 26 днів (по 31.07.2023).
Період з 01 січня 2004 року відповідно до чинного законодавства врахований за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, пропорційно до сплачених страхових внесків. Дані про сплату страхових внесків у періоди з травня по серпень 2011 року, з листопада 2011 року по грудень 2015 року в Реєстрі відсутні (розрахунок стажу додається).
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства.…».
Не погодившись із відмовою, позивач звернувся у суд з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди: серпень 2011 року; листопад, грудень 2012 року; січень – грудень 2013 року; січень – грудень 2014 року; січень – червень 2015 року за Кам`янка-Бузьким міським комунальним підприємством “Управління житлово-комунального господарства м. Кам`янка-Бузька” не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування до страхового стажу вказаного періоду роботи, оскільки останній не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 вищевказані періоди роботи та провести перерахунок і виплату пенсії із 01 квітня 2024 року. Разом з тим, суд відмовив у задоволенні позову в частині зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача травень – липень 2011 та липень – грудень 2015, оскільки форма ОК-5 не містить інформації про нарахування та виплату позивачу заробітної плати за вказаний період, відсутні такі запити і у трудовій книжці позивача, і позивач не надав суду інших документів на підтвердження своєї роботи у вказаний період та нарахування йому заробітної плати. Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до пенсійного органу про зарахування вказаних періодів раніше, ніж 09 червня 2024 року, а звернення до суду здійснено 01 жовтня 2024 року, відтак із урахуванням ст.122 КАС України та встановлених нею строків звернення до суду із позовною заявою, суд дійшов висновку про захист порушеного права позивача за період 6 місяців до дати звернення до суду – 01 квітня 2024 року. 

Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено.
Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом; страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.
За змістом п.1 ч.1 ст.24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності вказаним Законом.
Згідно зі ст.20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 30 жовтня 2019 року отримує пенсію.
При цьому, зі змісту листа відповідача від 22 липня 2024 року №18063-19126/К-52/8-1300/24 вбачається, що період з 01 січня 2004 року відповідно до чинного законодавства врахований позивачу за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, пропорційно до сплачених страхових внесків. Дані про сплату страхових внесків у періоди з травня по серпень 2011 року, з листопада 2011 року по грудень 2015 року в Реєстрі відсутні (розрахунок стажу додається).
Судом першої інстанції правильно досліджено відомості про застраховану особу форми ОК-5 щодо ОСОБА_1 за період 2011 – 2015 роки та встановлено, що за кодом ЄДРПОУ 22358311 Кам`янка-Бузьке міське комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства м. Кам`янка-Бузька» наявні відомості, що позивачу нарахована заробітна плата за періоди: серпень 2011 року; листопад, грудень 2012 року; січень – грудень 2013 року; січень – грудень 2014 року; січень – червень 2015 року.
Разом з тим, вищевказані періоди роботи пенсійний орган не зарахував до страхового стажу позивача через відсутність сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за вказаний період.
Колегія суддів зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Однак у зв`язку з невиконанням Кам`янка-Бузьким міським комунальним підприємством “Управління житлово-комунального господарства м. Кам`янка-Бузька” обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач фактично позбавлений належної соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а відтак несплата страхових внесків підприємством не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоди роботи позивача: серпень 2011 року; листопад, грудень 2012 року; січень – грудень 2013 року; січень – грудень 2014 року; січень – червень 2015 року у Кам`янка-Бузькому міському комунальному підприємстві “Управління житлово-комунального господарства м. Кам`янка-Бузька”.
Крім того, згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
Колегія суддів зазначає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви позивача, виходячи з тих обставин, що склалися та у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами, разом з тим, доказів на підтвердження здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача пенсійними органом не подано.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди: серпень 2011 року; листопад, грудень 2012 року; січень – грудень 2013 року; січень – грудень 2014 року; січень – червень 2015 року за Кам`янка-Бузьким міським комунальним підприємством “Управління житлово-комунального господарства м. Кам`янка-Бузька” не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування до страхового стажу вказаного періоду роботи, оскільки останній не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 вищевказані періоди роботи та провести перерахунок і виплату пенсії із 01 квітня 2024 року.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі №380/20349/24 в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі №380/20349/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 03 липня 2026 року.