ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/33166/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року (суддя 1-ї інстанції Турлакова Н.В.) в адміністративній справі №160/33166/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
20.11.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач-2), в якій просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 046150018215 від 18 вересня 2025 року щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 01.08.2009 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 01.09.2020, з 24.11.2021 по 29.07.2024, з 14.06.2025 по 05.09.2025 та щодо відмови у призначенні пенсії за віком за Списком № 1 згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області: з 14 червня 2025 року зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 01.08.2009 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 01.09.2020 та з 24.11.2021 по 29.07.2024, з 14.06.2025 по 05.09.2025 з 14 червня 2025 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 51379-38447/О-01/8-0400/25 від 10 жовтня 2025 року, щодо відмови у зарахуванні у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2009 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 14 червня 2025 зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2009.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №1. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 046150018215 від 18 вересня 2025 року (оригінал у відповідача 1) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку відсутністю пільгового стажу. Позивач вважає протиправними: рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 046150018215 від 18 вересня 2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01 08.2009 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 01.09.2020, з 24.11.2021 по 29.07.2024 та з 14.06.2025 по 05.09.2025, призначенні пенсії за віком за Списком № 1 згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 51379-38447/О-01/8-0400/25 від 10 жовтня 2025 року, щодо відмови у зарахуванні у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2009, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 046150018215 від 18 вересня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 01.08.2009 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 01.09.2020, з 24.11.2021 по 29.07.2024, з 14.06.2025 по 05.09.2025 згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 25.12.1998р.
Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2009, викладену в листі № 51379-38447/О-01/8-0400/25 від 10 жовтня 2025 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи у подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 по 31.07.2009 року відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.09.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з урахуванням статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В іншій частині позовних вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі.
Відповідачем-2 на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі пенсійний орган зазначає, що після набрання чинності Законом №1058-IV з 01.01.2004 страховий стаж для обчислення розміру пенсії визначається за правилами цього Закону та не підлягає обчисленню у подвійному розмірі. На думку скаржника, положення статті 60 Закону №1788-ХІІ після 01.01.2004 можуть застосовуватись лише для визначення права на пенсію, а не для обчислення її розміру. У зв`язку з цим відповідач вважає безпідставними вимоги позивача щодо зарахування періодів роботи в закладах охорони здоров`я до страхового стажу у подвійному розмірі. Крім того, апелянт посилається на дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду щодо призначення та перерахунку пенсій і вважає, що суд не вправі підміняти пенсійний орган при вирішенні цих питань.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні.
Відповідач-1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 10.09.2025 позивач звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з урахуванням статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Заява позивача від 10.09.2025 про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області за принципом екстериторіальності.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 18.09.2025 №046150018215, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі положень частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Так, в рішенні від 18.09.2025 №046150018215 зазначено зокрема наступне.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) пенсії за віком на пільгових умовах-призначаються працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Жінкам, які не мають необхідного пільгового стажу роботи, але мають не менше половини стажу з шкідливими і особливо важкими умовами праці, за наявності передбаченого загального стажу роботи, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Страховий стаж особи становить 38 років 5 місяців 4 дні.
Пільговий стаж особи становить 2 роки 1 місяць 6 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
До страхового стажу зараховано всі періоди.
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» від 05.09.2025 № 546:
- з 01.08.2009 по 31.12.2016, оскільки найменування посад, що обіймала заявниця в зазначений період не відповідають переліку посад за списком №1, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36;
- з 01.01.2017 по 01.09.2020 та з 24.11.2021 по 29.07.2024, оскільки заявниця працювала в підрозділах лікарні, які відсутні в наказах про результати атестації робочих місць за відповідні періоди (накази про внесення змін до переліку атестованих робочих місць в зв`язку зі змінами в штатному розписі установи до заяви не долучено.
Вирішено: відмовити у призначенні пенсії за віком на підставі, положень частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Листом від 10.10.2025 №51379-38447/О-01/8-0400/25 Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області розглянуло заяву позивача та повідомлено наступне.
Заяву від 10.09.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, та прийнято рішення від 18.09.2025 №046150018215 про відмову в призначенні пенсії (причини відмови детально роз`яснене в рішенні про відмову), через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком №1.
Для підтвердження пільгового стажу роботи за Списком № 1 ОСОБА_1 надала уточнюючу довідку від 05.09.2025 № 546, яка видана Комунальним підприємством «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради за період роботи з 01.08.2009 по 05.09.2025.
До страхового та пільгового стажу за Списком № 1 згідно пільгової довідки від 05.09.2025 № 546 не зараховано періоди роботи, а саме:
- з 01.08.2009 по 31.12.2016, оскільки найменування посад, що обіймала заявниця в зазначений період, не відповідають переліку посад за Списком № 1, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36;
01.01.2017 по 01.09.2020 та з 24.11.2021 по 29.07.2024, оскільки заявниця працювала в підрозділах лікарні, які відсутні в наказах про результати атестації робочих місць за відповідні періоди (накази про внесення змін до переліку атестованих робочих місць в зв`язку зі змінами в штатному розписі установи до заяви не долучені).
Страховий стаж заявниці становить 38 років 05 місяців 04 дні, пільговий стаж за Списком №1-02 роки 01 місяць 06 днів.
До загального страхового стажу ОСОБА_1 відповідно до наданих документів зараховані всі періоди, в тому числі навчання з 01.09.1993 по 29.02.1996, догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.03.1996 по 31.03.1996 та періоди роботи з 11.09.1992 по 03.07.1993, з 01.04.1996 по 31.12.1998 та з 01.01.1999 по 31.07.2009.
Статтею 60 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, у психіатричних закладах охорони здоров`я, у психіатричних закладах охорони здоров`я, у кабінетах та лабораторіях закладів охорони здоров`я, що проводять дослідження (вимірювання) з діагностики СНІДу та ВІЛ-інфекції у населення та у спеціалізованих туберкульозних та психіатричних медико-соціальних експертних комісіях зараховується до стажу роботи в у подвійному розмірі.
Після набрання чинності Законом № 1058, тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених закладах тільки для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Враховуючи вищевикладене, згідно довідки від 05.09.2025 №547, яка видана Комунальним підприємством «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради період роботи заявниці в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» з 01.01.1999 по 31.12.2003 зараховано до загального страхового ставку в подвійному розмірі, а період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2009 - в одинарному розмірі.
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, не зарахуванням періодів роботи до пільгового стажу, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість, проте частково задовольнив позовні вимоги, не перебираючи на себе дискреційних повноважень пенсійного органу.
Відповідачами не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 18.09.2025 №046150018215, зарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №1 спірних періодів роботи та зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У зв`язку з цим у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
За змістом частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За змістом статті 62 Закону №1788-ХІІ порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, законодавець пов`язує необхідність підтвердження спеціального трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах. При цьому, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом №1058-ІV, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, предметом спору зокрема є правомірність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні позивачу в подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2009, викладеної у листі №51379-38447/О-01/8-0400/25 від 10.10.2025.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР від 05.09.2025 №547 про підтвердження трудового стажу позивач працювала повний робочий день на посадах медичної сестри-анестезиста: з 01.01.1999 по 31.12.2003 - в анестезіологічному реанімаційному відділенні, з 01.01.2004 по 07.02.2005 - у відділенні анестезіології з палатою інтенсивної терапії, а з 08.02.2005 по 31.07.2009 - на посаді сестри медичної-анестезиста цього ж відділення.
Зазначені періоди роботи додатково підтверджуються записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , достовірність яких відповідачами не спростована.
У довідці №547 також зазначено, що відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стаж роботи позивача з 01.01.1999 по 31.07.2009 становить 10 років 7 місяців та підлягає зарахуванню у подвійному розмірі.
Водночас згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) від 10.09.2025 спірний період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2009 був зарахований до страхового стажу позивача в одинарному розмірі.
Як вбачається з листа відповідача від 10.10.2025 та доводів апеляційної скарги, підставою для відмови у зарахуванні цього періоду у подвійному розмірі стало те, що після набрання чинності Законом №1058-IV з 01.01.2004 усі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, а положення статті 60 Закону №1788-ХІІ можуть застосовуватися лише для визначення права на пенсію, але не для обчислення її розміру. З огляду на це скаржник вважає правомірним зарахування у подвійному розмірі лише періоду роботи позивача з 01.01.1999 по 31.12.2003, тоді як період з 01.01.2004 по 31.07.2009, на його думку, підлягає врахуванню виключно в одинарному розмірі.
Суд апеляційної інстанції критично ставиться до наведених доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV не виключають застосування статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ у випадках, прямо передбачених законодавством.
Як вже зазначалось вище, відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Матеріалами справи підтверджено, що у спірний період позивач працювала медичною сестрою-анестезистом у реанімаційному відділенні та відділенні анестезіології з палатою інтенсивної терапії закладу охорони здоров`я, тобто на посадах, робота на яких відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи позивача з 01.01.2004 по 31.07.2009 підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі, а відмова відповідача-2 у такому зарахуванні є протиправною.
Колегія суддів відхиляє доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду, оскільки у спірних правовідносинах він вже реалізував свої повноваження та прийняв рішення по суті звернення позивача, викладене у листі №51379-38447/О-01/8-0400/25 від 10.10.2025, яким відмовив у зарахуванні спірного періоду роботи до стажу у подвійному розмірі, а тому предметом судового контролю є саме правомірність такого рішення, а не здійснення судом функцій пенсійного органу.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року в адміністративній справі №160/33166/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 24 червня 2026 року. 

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак