справа № 208/14820/24
провадження № 2/208/3949/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 р.   м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Кам`янське Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Кузнецової А. С.
за участю секретаря судового засідання: Вікторовської О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИВ:
29.04.2025 р. Заводським районним судом м. Кам`янського Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, яким позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»:
- за договором позики № 79525673 в розмірі 26548 (двадцять шість тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 55 копійок, з яких7460,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19088,55 грн. - сума заборгованості за відсотками; .
- за договором позики № 2761662 в розмірі 27200 (двадцять сім тисяч двісті) гривень 00 копійок, з яких: 8000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;19200.00 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 13924-02/2024 в розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок, з яких: 5500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 13860-01/2024 в розмірі 23400 (двадцять три тисячі чотириста) гривень 00 копійок, з яких: 7200.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16200.00 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 13906-01/2024 в розмірі 13656 (тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 25 копійок, з яких: 4750,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 8906,25 грн. - сума заборгованості за відсотками:
- за кредитним договором № 14485-02/2024 в розмірі 15750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250.00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
- за кредитним договором № 7482495 в розмірі 40486 (сорок тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 78 копійок, з яких: 11245.08 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29241.70 грн. - сума заборгованості за відсотками;
Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 169041 (сто шістдесят дев`ять тисяч сорок одна) гривня 58 копійок, а також понесені судові витрати в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
09.03.2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд вказаного заочного рішення, в який він просить поновити строк для подання цієї заяви і переглянути заочне рішення від 29.04.2025 року у справі № 208/14820/24 з тієї причини, що його не було повідомлено належним чином, матеріали справи не містять розписок про підтвердження отримання ним судових повісток про призначення справи до розгляду.
Зазначив, що позивачем не надано, а матеріали справи не містять реєстри прав грошових вимог та акти прийому - передачі. Витяг з реєстру боржників до договору факторингу не є належним та допустимим доказом переходу права вимоги до позивача оскільки не є реєстром, підписаним обома сторонам договору, а фактично набраним позивачем текстом.
Позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до позивача за договорами факторингу. 
Зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості з кредитними договорами, укладеним між відповідачем та первісними кредиторами; в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до ОСОБА_1 , відповідно право на позов взагалі відсутнє. 
Вказує, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо.
Договір про надання фінансового кредиту, у тому числі інформація щодо умов кредитування, паспорт споживчого кредиту не містять реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку, у відповідності до умов кредитного договору, мали бути перераховані кредитні кошти. Відсутність в документах, які були складені під час укладення відповідачем з кредиторами договорів про надання фінансового кредиту реквізитів платіжної банківської картки відповідача ОСОБА_1 унеможливлює виконання взятих кредитором на себе зобов`язань за вказаними договорами щодо перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів. 
Також, підкреслює, що зазначені позивачем суми заборгованості за кредитом, які встановлені позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, внаслідок чого не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача з огляду на їх неналежність та не допустимість.
Ухвалою суду від 06.03.2026 р. поновлено строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, заяву прийнято до провадження суддею Кузнецовою А. С.
Ухвалою суду від 18.03.2026 р. заяву представника відповідача адвоката Сікорської І. С. задоволено, скасовано заочне рішенні Заводського районного суду м. Кам`янського області від 29.04.2025 року, справа №208/14820/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.
Сторони на виклик до суду не з`явилися.
Представник позивача ТОВ «ЄАПБ» про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповіднодо ст.ст.128,130 ЦПК України, представником позивача було надано заяву, в якій представник просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримано.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у заяві від 02.04.2026 р представник відповідача, адвокат Сікорська І.С., просила здійснювати розгляд справи за її та відповідача відстуності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.
Суть позовних вимог
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним укладено низку договорів факторингу з різними небанківськими фінансовими установами, клієнтом яких є ОСОБА_1 . Позичальник свої зобов`язання за укладеними з цими фінансовими установами кредитними договорами не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість за такими договорами.
Строк виконання зобов`язань за цими договорами закінчився.
За договорами факторингу позивачу передані права вимоги до ОСОБА_1 за такими кредитними угодами:
1.25.01.2024 р. між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , укладено договір позики №79525673, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у сумі 8000,00 грн. строком дії договору 30 днів, базова відсоткова ставка за договором – 2,5% за один день користування кредитом.
12.02.2024 року між тими ж сторонами укладено договір позики №2761662, за яким відповідач отримав кошти у сумі 8000,00 грн. строком дії договору 30 днів, базова відсоткова ставка за договором – 2,5% за один день користування кредитними коштами.
14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, дія якого продовжувалась шляхом укладання додаткових угод до договору. 
В рамках вказаного договору факторингу додатковою угодою від 20.06.2024 р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передані права вимоги до боржників згідно до Реєстру № 25 від 20.06.2024 р. За цим Реєстром передано право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 79525673, сума заборгованості за яким складає 26548,55 грн., у тому числі сума основного боргу 7460 грн., проценти 19088,55 грн.
Додатковою угодою № 30 від 24.06.2024 р. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржників за реєстром № 26 від 24.06.2024 р. Згідно Витягу з цього реєстру заборгованість ОСОБА_1 за договором № 2761662, складає 27200,0 грн., з яких сума основного боргу 8000 грн., проценти 19200 грн. 
2.10.01.2024 р. між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 13860-01/2024, за яким позичальник отримав кредитні кошти в сумі 7200,0 грн. строком на 120 днів за базовою відсотковою ставкою 2,5% за один день користування кредитом.
Також, 09.02.2024 р. між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 13924-02/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у сумі 5500,00 грн строком дії договору 120 днів, базова відсоткова ставка за договором – 2,5% за один день користування кредитом. 
20.06.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20062024.
На підставі Акту прийому – передачі Реєстру боржників від 20.06.2024 р. до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 13860-01/2024 та № 13924-02/2024 відповідно на 23400,0 грн., з яких заборгованість за основною сумою 7200 грн, заборгованість за процентами 16200 грн., та на 22000,0 грн., у тому числі: за основною сумою 5500 грн, за процентами 16500 грн. 
3.16.01.2024 р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №13906-01/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у сумі 6000,00грн. строком на 100 днів, базова відсоткова ставка за договором – 2,5% за один день користування кредитом.
13.02.2024 р. між тими ж сторонами укладено кредитний договір №14485-02/2024 про надання відповідачу кредиту у сумі 4500,00 грн строком також на 100 днів, базова відсоткова ставка за договором – 2,5% за один день користування кредитом. 
28.05.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28052024, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників від 28.05.2024 року і до ОСОБА_1 . 
Згідно Витягу з Реєстру боржників заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором№13906-01/2024 складає 13656,25 грн., у тому числі основна сума боргу 4750,0 грн, проценти 8906,25 грн. Заборгованість за кредитним договором № 14485-02/20241 заборгованість становить 15750,0 грн., у тому числі: основна сума 4500,0 грн., проценти 11250,0 грн.
4.16.01.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 7482495, за умовами якого відповідач отримав кошти у сумі 11550,00 грн строком на 360 днів, стандартна відсоткова ставка за договором – 2,2% за один день користування кредитом. 
27.09.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27092024, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників від 27.09.2024 року і до ОСОБА_1 .
Згідно витягу з Реєстру боржників від 27.09.2024 р. заборгованість відповідача за цим кредитним договором становить 40486,78 грн., у тому числі основна сума 11245,08 грн, проценти – 29241,70 грн.
За усіма цими кредитними договорами позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості у загальному розмірі 169041,58 гривень.
Позиція позивача
Щодо переходу права вимоги за кредитними договорами
Вказує, що права вимоги за кредитними договорами, на підставі яких заявлений позов до ОСОБА_1 , у позивача виникли на підставі відповідних договорів факторингу з первісними кредиторами відповідача, Актів прийому-передачі реєстру боржників. Наявність відповідної вимоги до відповідача за конкретним кредитним договором підтверджується витягом з Реєстру, за яким передані права вимоги, у тому числі до відповідача.
Оскільки такі реєстри містять відомості до багатьох боржників, а оприлюднення відомостей щодо них потребує їх згоди, то до позовної заяви додаються лише витяги тільки стосовно відповідача.
Також підкреслює, що відповідні реєстри та акти їх прийому-передачі були сформовані вже після того, як відповідачем було укладено кредитні договори, за виключенням договору факторингу з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Однак, відповідно до додаткової угоди № 7 від 13.06.2022 до договору факторингу сторони домовились викласти пункт 9.1. договору в наступній редакції: «Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік».
Тобто договір факторингу був діючий на момент відступлення права вимоги до відповідача, а тому перехід прав вимоги за кредитним договором відбувся відповідно до діючого договору факторингу і є правомірним і відповідає чинному законодавству.
Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 та 18.10.2023 у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 тощо).
Позивачем до кожного договору факторингу надані платіжні інструкції на оплату отриманих вимог до боржників, а також Витяги з Реєстрів до цих договорів.
Щодо нарахування процентів
У відповіді на відзив позивач у цієї частині зупинився лише на коментуванні порядку нарахування процентів за кредитними договорами позики № 2761662 та № 79525673, укладеними відповідачем з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
За обома договорами суми позики становлять по 8 000,00 грн., строк кредиту за кожним становить 30 днів. Процентна ставка (базова) /день становить 2,50%. Сума процентів за один день користування кредитом становить: 8 000,00(тіло кредиту) х 2,50 % = 200,00 грн.
Вказав, що проценти за цими договорами нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.
Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування, а також передбачили право кредитора протягом 90 днів починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання нарахувати відсотки у визначеному договорами розмірі.
Відповідно до п.18 Договору, Позикодавець має право, у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору, нараховувати процентну ставку за понадстрокове користування Позикою (її частиною) в розмірі,визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період воєнного стану у період існування такого обмеження).
У зв`язку з тим, що відповідач не дотримався умов погашення заборгованості, та не виконав свої зобов`язання перед первісним кредитором, первісний кредитор мав право нарахувати пеню в розмірі 2,70 % від суми позики за кожний день користування, а це – 216,00 грн. на день.
Тому, враховуючи вищенаведене, нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами договору позики та доказами кредитної заборгованості.
Звертає увагу, що заборгованість була нарахована не позивачем, а первісним кредитором за кожним укладеним договором та з моменту отримання права вимоги до відповідача за договором факторингу, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Щодо надання первинних бухгалтерських документів
Також позивач зазначив, що подаючи позов він не має змоги передбачити позицію відповідача та його заперечення (у разі наявності) щодо позовних вимог.
Позивач в ході судового процесу, отримуючи від відповідача відзив на позов, надає свої заперечення та докази, які їх обґрунтовують, у формі відповіді на відзив.
Клопотання відповідача про неприйняття судом поданих доказів позивачем разом із відповіддю на відзив порушує основоположну засаду цивільного судочинства, - принцип змагальності сторін та, відповідно, права позивача на справедливий суд.
З метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до первісних кредиторів з відповідними запитами щодо надання додаткових доказів, а саме: детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів позичальнику за договорами.
Станом на 07.04.2026 року позивачем частково отримано відповіді на запити від первісних кредиторів, тому з метою ґрунтовного, повного та об`єктивного вирішення справи позивач просить суд, долучити:
Розрахунок заборгованості за договором № 7482495; платіжна довідка за договором № 7482495; розрахунок заборгованості за договором № 14485-02/2024; платіжна довідка за договором № 14485-02/2024; розрахунок заборгованості за договором № 13906-01/2024; платіжна довідка за договором № 13906-01/2024.
Щодо посилання відповідача на Закон «Про захист прав споживачів»
У цій частині свої Відповіді на відзив позивач знов проаналізував умови укладання відповідачем договорів позики з ТОВ «1 Агенція необхідних кредитів» і підкреслив, що відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( редакції Закону, що діяла на час укладення договору) до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.
Отже умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.
Зі змісту Кредитного договору вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договору внесене не було. Не містить він і будь-яких інших несправедливих умов.
Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання коштів,відповідачем при укладенні кредитного договору висловлено не було.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.
Кредитним договором передбачені всі фінансові зобов`язання позичальника, тобто до відома відповідача у необхідному обсязі була доведена передбачена законом інформація щодо умов кредитування.
Отже, підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами.
Позиція відповідача
Відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсягу. Свою позицію ним викладено у заяві про перегляд заочного рішення від 29.04.2025 р.
На обгрунтування неправомірності і недоведеності позовних вимог відповідач посилається на таке.
Позивачем не доведені факти отримання відповідачем кредитних коштів і розмір заборгованості.
Вказує, що відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Однак, у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором. ОСОБА_1 не отримував грошових коштів за вказаним договором.
В тексті заочного рішення суд зазначав, що обов`язок доказування обставин, на які посилаються сторони, відповідно до положень статей 12 та 81 ЦПК покладається на ці сторони. Однак, представник вдруге намагається покласти на позивача обов`язок довести, що на картку позичальника були зараховані кредитні кошти і надати виписку з цього рахунку. Але власником цього рахунку є відповідач, тому й надання цих доказів є його обов`язком.
Договір про надання фінансового кредиту у тому числі інформація щодо умов кредитування, паспорт споживчого кредиту не містять реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку, у відповідності до умов кредитного договору мали бути перераховані кредитні кошти.
Відсутність в документах, які були складені під час укладення відповідачем з кредиторами договорів про надання фінансового кредиту реквізитів платіжної банківської картки відповідача ОСОБА_1 унеможливлює виконання взятих кредитором на себе зобов`язань за вказаним договором щодо перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів.
Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючись до суду з даним позовом, повинен був отримати від первинного кредитора первинні документи, які підтверджують перерахування на належний відповідачу рахунок чи видачу йому коштів за вищевказаним кредитним договором, а також розміру заборгованості за ним.
З наданих позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» додатків до позовної заяви, неможливо встановити отримання відповідачем від кредитодавця кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо.
Заперечує правильність нарахування процентів
Представник відповідача акцентує увагу на неправомірності нарахування процентів за договорами позики від 25.01.2024 р. № 79525673та № 2761662 від 12.02.2024 р.
Вказує, що з матеріалів справи вбачається що позивачем нараховані проценти з порушенням вказаних норм права та судової практики.
Зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Так, згідно договору № 79525673 сума кредиту складає 8000,00 грн., строк позики 30 днів (п. 2.2), процентна ставка 2,5 % (п. 2.3).
8000,00 х 2,5 % = 200,00 
200,00 х 30 = 600,00 грн. (за текстом автора) – сума процентів по договору, а не 19088,55 грн. як заявлено позивачем.
Згідно договору № 2761662 сума кредиту складає 8000,00 грн., строк позики 30 днів (п. 2.2), процентна ставка 2,5 % (п. 2.3).
8000,00 х 2,5 % = 200,00
200,00 х 30 = 600,00 грн. (за текстом автора) – сума процентів по договору, а не 19200,00 грн. як заявлено позивачем.
Згідно ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець(виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами не є співрозмірною сумі кредиту, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, а також наявність у відповідача права на пільгу у вигляді списання процентів – нараховані позивачем 21951,00 грн. процентів не підлягають задоволенню.
Щодо відсутності належних доказів отримання новим кредитором прав вимоги первісного кредитора.
Підкреслює, що в матеріалах справи відсутні реєстри прав грошових вимог та акти прийому - передачі. Витяг з реєстру боржників до договору факторингу не є належним та допустимим доказом переходу права вимоги до позивача оскільки не є реєстром,підписаним обома сторонами договору, а фактично є набраним позивачем текстом.
Позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до позивача за договорами факторингу.
Обставини, встановлені судом
Предметом розгляду у цієї справі є позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостей, право вимоги яких позивач отримав на підставі укладених ним договорів факторингу.
Передача прав вимоги до відповідача здійснена такими первісними кредиторами:
1.14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21.
Згідно п.1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначаються у відповідних реєстрахбБоржників, які формуються згідно додатку №1 і є невід`ємною частиною договору.
Згідно п.1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Дія договору факторингу неодноразово продовжувалась на підставі додаткових угод між сторонами.
В рамках цього договору факторингу додатковою угодою від 20.06.2024 р. № 29 факторові відступлені права вимоги до боржників за реєстром № 25 від 20.06.2024 р.
За цим реєстром ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики від 25.01.2024 р. № 79525673, укладеному між ТОВ «1 Агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 про надання позичальнику споживчого кредиту у сумі 8000,0 грн., строк на 30 днів, під денну процентну ставку 2,5 %. За понадстрокове користування кредитними коштами договором позики передбачається сплата процентної ставки у розмірі 2,7 % на день.
На момент передачі прав вимоги за цим договором сума основного боргу ОСОБА_1 становила 26548,55 грн., з яких - 7460 грн. заборгованість за основним боргом, 19088,55 грн.– заборгованість за процентами. 
На підставі додаткової угоди № 30 від 24.06.2024 р. Факторові відступлені права вимоги за реєстром № 2 від 24.06.2024 р.
За цим реєстром передана, у тому числі заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 2761662 від 12.02.2024 р. на суму 27200,0 грн, з яких: сума основного боргу - 8000 грн, проценти - 19200 грн. 
Цей договір позики було укладено на тих самих умовах кредитування.
Суд зазначає, що в обох договорах позики у реквізитах позичальника зазначається маска картки НОМЕР_1 . Також і у додатку № 1 до договору (таблиця обчислення загальної вартості кредиту) вказується цей рахунок.
Позивачем надані платіжна інструкція № 21518 від 26.06.2024 р. в АТ «Таскомбанк» за додатковою угодою № 29 до договору факторингу № 14/06/21 та платіжна інструкція № 342 від 28.06.2024 р. на оплату отриманих прав вимоги за додатковою угодою № 30 від 24.06.2024 р.
2.На підставі договору факторингу № 20062024 від 20.06.2024 р. ТОВ «Аванс Кредит» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за реєстром боржників від 20.04.2024 р. права вимоги до ОСОБА_1 за двома договорами фінансового кредиту:
- за договором № 13860-01/2024 від 10.01.2024 р., відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит в сумі 7200,0 грн. строком на 120 днів, повернення 08.05.2024 р. під виплату процентів за ставкою 2,5 % в день.
Станом на 20.06.2024 р. заборгованість за цим договором становить 23400,0 грн., з яких: заборгованість за основною сумою - 7200 грн, заборгованість за процентами -16200 грн.
- за договором фінансового кредиту № 13924-02/2024 від 09.02.2024 р. між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 передані права вимоги на суму 22000,0 грн., яка складається із заборгованості тіла кредиту в сумі 5500,0 грн. та заборгованості по процентам у розмірі 16500,0 грн.
Кредитні кошті надавались на тих же самих умовах.
В договорах позики в розділі «Реквізити сторін» вказана маска кредитної картки позичальника, - 516874хххххх7388. 
Право вимоги за договорами передано за реєстром боржників від 20.06.2024 р. відповідно акту прийому – передачі від 20.06.2024 р.
На підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитними договорами позивачем наданий витяг з реєстру, який містить усі необхідні відомості щодо стану розрахункових правовідносин між кредитодавцем та позичальником (ІПН, номери договорів, суми боргу за його складовими).
В числі доказів правомірності договору факторингу, за яким передані права вимоги за договорами позики, позивачем також надані копія платіжної інструкції № 21517 від 26.06.2024 р. в АТ «Таскомбанк»: оплата за договором факторингу № 20062024.
Судом також встановлено, що замість розрахунку заборгованості за кредитними договорами позивачем надані відомості стосовно розміру переданих за реєстром розмірів заборгованості. Але ці документи не відображують хронологію нарахування процентів і не дозволяють перевірити правильність їх нарахування.
3.16.01.2024 р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 13906-01/2024, за яким позичальнику надано споживчий кредит у сумі 6000,0 грн. строком на 100 днів під денну процентну ставку 2,5 %; дата повернення 24.04.2024 р.
Станом на 28.05.2024 р. заборгованість складає 13656,25 грн., у тому числі основна сума боргу 4750,0 грн, проценти 8906,25 грн.
З наданого розрахунку заборгованості слідує, що за кредитним договором проценти нараховані за період з 16.01.2024 р. по 27.05.2024 р.
Також між тими ж сторонами було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 14485-02/2024 від 13.02.2024 р., за яким позичальник отримав кредитні кошти в сумі 4500,0 грн. строком на 100 днів під денну процентну ставку 2,5 %; строк повернення 22.05.2024 р.
По цьому кредитному договору заборгованість відповідача складає 15750,0 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту – 4500,0 грн., заборгованість за процентами – 11250,0 грн.
Вказані заборгованості первісним кредитором передані 28.05.2024 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 28052024 від 28.05.2024 р,
Суд звертає увагу, що у пунктах 1.6. кредитних договорів і реквізитах позичальника містяться відомості щодо карткового рахунку позичальника: НОМЕР_1 .
4.27.09.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Єврапейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу № 27092024, на виконання якого за актом прийму-передачі від тієї ж дати факторові передано право вимоги до ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту № 7482495 від 16.01.2024 р. на суму 11550,0 грн. строком на 360 днів з періодичністю платежів кожні 30 днів. Денна процентна ставка становить 2,2 % в межах встановленого строку кредитування.
Позичальник свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 40486,78 грн., у тому числі основна сума 11245,08 грн., проценти – 29241,70 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, виконаного ТОВ «Авентус Україна», нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалось за період з 16.01.2024 р. по 11.06.2024 р. Тобто, за менший період, ніж встановлений строком кредитування (строку дії договору). Нарахування процентів до 14.02.2024 р. здійснювалось за ставкою 1,31 % за день, далі - ставкою по 2,2 %. що відповідає умовам договору.
Ця сума боргу була передана у складі Реєстру боржників від 27.09.2024 р. 
За відступлення прав вимоги фактором за платіжною інструкцією № 462 від 30.09.2024 р. виконано відповідну плату первісному кредиторові.
У тексті кредитного договору не міститься відомостей про номер карткового рахунку позичальника, але у листі ТОВ «ПЕЙТЕК» на адресу ТОВ «Авентус Україна» від 02.10.2024 р. вказано про успішну транзакцію на картку 516874хххх7388 суми 11550,0 грн., банк-еквайр АТ «ПУМБ».
Мотиви прийняття рішення
При ухваленні рішення судом застосовуються таки норми матеріального права:
Стаття 509 Цивільного кодексу України (ЦКУ), відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦКУ кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ).
Згідно до статті 516 Кодексу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Стаття 526 ЦКУ передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 530 ЦКУ зобов`язання підлягає виконанню у встановлений у ньому строк (термін) його виконання.
Статтею 611 ЦКУ передбачається, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦКУ).
Стаття 625 Кодексу передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання і наголошує:
1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно до статті 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Стаття 1048 ЦКУ встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно статті 1056-1 Кодексу процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У відповідності до статті 1077 ЦКУ за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події (ст. 1078 ЦКУ).
Розглядаючи справу, суд керується такими процесуальними нормами.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Стаття 76 ЦПК визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Одним з принципів доказів є їх достатність. Стаття 80 ЦПК встановлює, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Стаття 89 цього Кодексу передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладені сторонами позиції щодо деяких моментів спірних правовідносин суд приходить до таких висновків.
Щодо правомірності переходу прав вимоги за договорами факторингу
При цьому суд враховує, що представником позивача дана підстава для незгоди із заявленою вимогою застосовується щодо правомірності набуття ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги до відповідача на підставі договорів позики від 25.01.2024 р. № 79525673 та від 12.02.2024 р. № 2761662.
Вирішуючи питання про законність укладеного договору факторингу, суд приймає до уваги, що згідно із частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу (ЦКУ) за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За умовами частини першої статті 1078 ЦКУ Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до вимог частин другої та третьої статті 1079 ЦКУ Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором ж може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Таким чином, основним умовами для договору факторингу є:
1) вимога, що передається за договором факторингу, є грошове зобов`язання;
2) ця вимога повинна бути дійсною. Тобто, повинна існувати як реальне право Клієнта і мати конкретне визначення щодо суми та умов платежу за зобов`язанням, що відступається;
3) фактором може бути лише фінансова установа;
4) відступлення права вимоги здійснюється під фінансування такого відступлення.
Відповідач вважає, що передача прав вимоги за двома договорами позики, укладеними ним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», є незаконною, оскільки договір факторингу був укладений до того, як у відповідача виникло зобов`язання перед кредитодавцем. Тобто, на думку відповідача, відбулась передача неіснуючого права.
Суд не погоджується з таким твердженням, враховуючи, що дійсною є вимога, яка існувала на момент її передачі. Договір факторингу від 14.06.2021 р. неодноразово продовжувався Додатковими угодами до нього і на момент відступлення прав вимоги від 24.06.2024 р. був діючим.
Згідно до пункту 1.2. цього договору моментом передачі прав вимоги є момент підписання сторонами відповідного Акту прийому-передачі.
До того ж, в силу статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Договір факторингу, за яким у позивача виникло право вимоги до ОСОБА_1 на підставі договорів позики з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у судовому порядку не оскаржувався.
Щодо доведеності факту перерахування грошових коштів відповідачу
Оцінюючи твердження представника відповідача про відсутність доказів на підтвердження факту передання позичальнику кредитних коштів, а тому відсутність правових підстав задовольняти позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості, суд виходить з того, що статтею 81 ЦПК на відповідача також покладається обов`язок надання доказів обставинам, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог.
Суд зазначає, що і у даному випадку представник відповідача користується концепцією «негативного доказу», хоча зі свого боку, на підтвердження свого заперечення міг б надати довідку банку, який емітував його картку № НОМЕР_1 , про ненадходження кредитних коштів або про спростування її належності саме відповідачу.
Неспроможним є твердження про відсутність у кредитних договорах відомостей про номер карткового рахунку позивача, що, на його думку, унеможливлює зробити висновок про дійсне надання позичальнику кредитних коштів.
Суд звертає увагу, що у розділі «Реквізити сторін» у всіх кредитних договорах і реквізитах позичальника містяться відомості щодо карткового рахунку позичальника: НОМЕР_1 . Тільки у договорі споживчого кредиту № 7482495 від 16.01.2024 р., укладеному відповідачем з ТОВ «Авентус Україна», немає таких відомостей. Але у листі ТОВ «ПЕЙТЕК» на адресу ТОВ «Авентус Україна» від 02.10.2024 р. вказано про успішну транзакцію на картку 516874хххх7388 11550,0 грн., банк-еквайр АТ «ПУМБ».
Не приймає суд також посилання представника відповідача на те, що грошові кошти надходили безпосередньо не від кредитодавців, а тому вони не є первісними кредиторами.
Суд зауважує, що кредитодавцями у спірних договорах про надання споживчого кредиту є небанківські установи, які не відкривають позичальникам банківські рахунки та не випускають на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників.
З цієї причини позивач не може надати виписку з карткового рахунку позичальника, або інший документ первинного банківського обліку, про які говорить представник відповідача.
Перерахування кредитних коштів за кредитними договорами кредитодавця відповідними посередниками відповідає положенням ст. 6 та ст. 9 Закону України "Про електронну комерцію".
В якості доказів перерахування кредитних коштів відповідачу суд враховує, що позиція представника більш спрямована на доведення тези про відсутність у кредитних договорах посилань на номер карткового рахунку позичальника, а не на заперечення самого факту перерахування грошових коштів. Про відсутність заперечень фактів перерахування грошових коштів свідчить й акцентування уваги на особі, яка фактично виконала операцію з переказу грошей.
Суд враховує висновки, що містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17, в якій зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи, в яких відкрито відповідні рахунки.
Щодо твердження про несправедливість кредитних договорів
Що стосується твердження про несправедливість умов кредитного договору з посиланням на статті 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та статтю 21 Закону «Про споживче кредитування», суд підкреслює, що зазначені норми Закону «Про захист прав споживачів» до несправедливих умов в договорах відносять, зокрема встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Ці вимоги деталізовані у статті 21 ЗУ «Про споживче кредитування».
Однак, суд зазначає помилковість посилання представника позивача на частини 2 та 3 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», згідно яким:
- у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу;
- сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін;
- сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Помилковість посилання на вказані правові норми полягає у тому, що представник відповідача припустився невірного граматичного трактування тексту цих норм. У частині другій статті 21 Закону йдеться саме про розмір пені за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, а не про розмір процентів.
А в частині третій статті 21 Закону вказується про сукупну суму неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань.
Нарахування процентів за користування кредитними коштами не є відповідальністю за порушення зобов`язання, а виступає договірною умовою надання кредиту.
Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд виходить з положень Закону «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023. При цьому, вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 року включно до 20.08.2024 року включно) та з 21.09.2024 року включно та надалі - 1%.
Верховний Суд неодноразово (наприклад, у постанові КЦС ВС від 11.09.2024 р. у справі № 204/7787/21) наголошував, що належне дослідження розрахунку заборгованості, наданого позивачем, є процесуальним обов`язком суду. У разі незгоди з наданим розрахунком або його нечіткості, суд не просто має право, а зобов`язаний самостійно перерахувати суму боргу, а не відмовляти у позові повністю.
При цьому незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові у повному обсязі, оскільки суди ставили під сумнів розрахунок лише в частині періоду нарахування заборгованості. Суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 88 постанови від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 зазначила: «визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок – це процесуальний обов`язок суду».
Аналіз виконання сторонами умов договорів позики від 25.01.2024 р. № 79525673 та № 2761662 від 12.02.2024 р., укладених відповідачем з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» показує, що обидва мають ідентичні умови кредитування: сума наданого кредиту 8000,0 грн., строк - 30 днів під денну процентну ставку 2,5 %.
Посилання позивача на пункт 18 цих договорів, згідно якому позикодавець має право у випадку невиконання позичальником умов цього договору нараховувати процентну ставку за понадстрокове користування (але не більш 90 днів) позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», суд не приймає, тому, що така угода є відповідальністю за порушення договору, а не умовою договору, і регламентується частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу.
Тому суд, виходячи із ідентичності умов кредитування за обома договорами позики, вважає доведеними вимоги про стягнення процентів, які грунтуються на застосуванні такої формули: 8000,0 грн (сума кредиту) х 2,5 % (процентна ставка за день) х 30 днів (строк кредитування/договору) = 6000,0 грн.
Всього за позовними вимогами підлягає стягненню 142753,03 грн.
Щодо судового збору
Згідно до частини 1 статті 142 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За цим позовом вимоги ТОВ «Фінансова Компанія» Європейська агенція з повернення боргів» задовольняються в обсязі 88,4 % (142753,03 грн. : 169041,58 грн.)
Таким чином, відшкодуванню підлягає судовий збір у сумі 2676,75 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 202, 207, 526, 599, 610, 612, 614, 615, 626, 628,629, 634, 638, 1049, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014):
- заборгованість за кредитними договори:
- за договором позики № 79525673 в розмірі 13460 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят) гривень 00 копійок, з яких: 7460,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,0 грн.- сума заборгованості за відсотками; .
- за договором позики № 2761662 в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,0 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 13924-02/2024 в розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок, з яких: 5500,0 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16500,0 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 13860-01/2024 в розмірі 23400 (двадцять три тисячі чотириста) гривень 00 копійок, з яких: 7200,0 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16200,0 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- за. кредитним договором № 13906-01/2024 в розмірі 13656 (тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 25 копійок, з яких: 4750,0 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 8906,25 грн. - сума заборгованості за відсотками:
- за кредитним договором № 14485-02/2024 в розмірі 15750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 4500,0 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250,0 грн. - сума заборгованості за відсотками.
- за кредитним договором № 7482495 в розмірі 40486 (сорок тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 78 копійок, з яких: 11245,08 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29241,70 грн.- сума заборгованості за відсотками.
Всього: 142753 (сто сорок дві тисячі сімсот п`ятьдесят три) гривень 03 копійки.
- витрати на оплату судового збору у сумі 2676,75 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дата складання повного тексту рішення суду – 11.06.2026 року.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30;
Представник позивача –Марченко Альона Олександрівна, адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;
Відповідач - ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;
Представник відповідача - ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя  А.С. Кузнєцова