Справа № 569/25390/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
відповідача ОСОБА_3 
представника відповідача ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання права особистої приватної власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02 вересня 2000 року зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_7 . Під час шлюбу, 04 червня 2008 року придбана квартира АДРЕСА_1 , за ціною 266750 грн. Оскільки необхідної суми коштів для придбання квартири не мала, з метою забезпечення оплати вартості квартири був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1135230800 від 04 червня 2008 року з АКІБ "УкрСибббанк". сума кредиту 35000 доларів США дорівнює еквіваденту 169820 грн за курсом НБУ гна день укладення договору. Після укладення договору погашення кредиту відбувалося за її кошти, адже відповідач не мав доходів. Загальна сума сплачених коштів за кредитним договором складає понад 50000 доларів США. Після анулювання банком частини боргу за кредитом їй нараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 204805,64 грн, який стягнуто на користь Головного управління ДПС у Рівненській області рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_7 . Спадкоємцями за законом після його смерті є, окрім неї, доньки померлого від першого шлюбу ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та син ОСОБА_6 , який відмовився від спадщини 1/4 частки на користь матері. Однак, оскільки ОСОБА_7 фактично не мав доходів під час перебування з нею у шлюбі, квартира придбана за її кошти, то слід відступити від рівності часток подружжя, визнавши за нею право особистої власності на квартиру.
У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_3 просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечення проти позову мотивує тим, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстровано 02 вересня 2000 року, проте, до реєстрації шлюбу вони перебували у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_6 . Протягом цього часу і до моменту смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживали разом, мали спільний бюджет та вели спільний побут. Під час шлюбу придбана квартира за 55000 доларів США. Розмір отриманого кредиту становить 35000 доларів США. Різниця між вартістю придбаної квартири та розміром отриманого кредиту становить 20000 доларів США, прооте, з матеріалів справи не вбачається, що ці кошти є особистими коштами ОСОБА_1 . Квартира придбана подружжям в інтересах сім`ї, для спільного проживання. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 04 червня 2008 року між банком та ОСОБА_7 укладений договір поруки. Рішенням суду з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 стягнуто солідарно гна користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором. На виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_7 коштів на користь ПАТ "УкрСиббанк". Відтак, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спільно несли відповідальність за невиконання кредитного договору. Факт спільного користування спірною квартирою також підтверджується тією обставиною, що дочка ОСОБА_7 від першого шлюдбу ОСОБА_5 зареєстрована у спірній квартирі. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження існування обставин, за яких суд може відступити від засади рівності часток подружжя.
У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що відповідачем не надано доказіав на підтвердження здійснення виплат за кредитним договором. Наявність рішення суду та відкритого виконавчого провадження не свідчить про виконання грошового зобов`язання. ОСОБА_7 за період перебування у шлюбі фактично не мав доходів, квартира придбана за кошти позивача, що є підставою для відступу від рівності часток та визнання права власності на квартиру за позивачем.
У запереченнях представник відповідача вказує, що матеріалами виконавчого провадження у сукупності з іншими доказами підтверджують наявність доходів у ОСОБА_7 .
Ухвалою від 26 листопада 2025 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунула.
Ухвалою від 05 грудня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою від 16 лютого 2026 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів.
Ухвалою від 10 березня 2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. 
В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що з 2000 року її чоловік не працював і доходів не мав, працювала лише вона, а тому чоловік не мав можливості здійснювати платежі за придбану квартиру. Про стягнення з чоловіка аліментів на утримання сина до суду не зверталася. Про наявність у чоловіка транспортних засобів не знала, оскільки мали з ним окремі бюджети. На виконання рішення суду коштів з нього не стягували, бо він їх не мав. У заяві на отримання кредиту помилково вказала, що чоловік працює водієм та отримує дохід, так як на той час для отримання кредиту необхідно було вказати доходи іншого з подружжя. 20000 доларів США отримали від продажу квартири, придбаної до купівлі спірної квартири.
Представник позивача додатково пояснив, що саме позивач несла фінансове навантаження щодо погашення кредиту. Її чоловік не мав офіційних доходів та не міг брати участь у придбанні квартири тапогашенні кредиту. Все своє майно він залишив колишній дружині та дітям від попереднього шлюбу. Сам факт того, що померлий не вкладався у спільний бюджет, а отже, не дбав про матеріальний стан сім`ї, свідчить про його недобросовісність.
Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила, що її батько ОСОБА_7 (чоловік позивача) на постійній основі мав доходи: купував машини за кордоном, ремонтував їх та продава; торгував на ринку, завжди шукав якісь підробітки. Аліменти на її з сестрою утримання не платив, бо дбав про нову сім`ю та ніс відповідальність за її фінансове забезпечення. Їй особисто батько повідомляв, що не може допомогти грошима, бо йому необхідно щомісячно віддавати 420 доларів на погашення кредиту. Гроші батько їй з сестрою дарував лише на день народження. До розірвання шлюбу з її матір`ю їх родина була найзаможнішою в м.Дубровиця. Після розлучення батько відписав її матері свою половину будинку, а собі забрав автомобіль. За час спільного проживання позивач та батько придбали однокімнатну квартиру, яку пізніше продали і купили спірну квартиру.
Представник відповідача додатково пояснив, що кредитний договір укладався під час шлюбу в інтересах сім`ї. В анкеті позичальника позивачем зазначено розмір доходу, який отримував її чоловік. З ОСОБА_7 банк уклав доховір поруки, очевидно, перевіривши інформацію про наявність у нього доходів. Під час виконання рішення суду державний виконавець встановив, що у ОСОБА_7 є банківські рахунки, один з яких валютний. Чоловік позивача мав доходи, бо придбавав транспортні засоби. Жодних доказів, що ОСОБА_7 не утримував сім`ю, діяв недобросовісно, надано не було. Відсутність самостійного заробітку як єдина обставина не є підставою для відступлення від рівності часток. 
Відповідач ОСОБА_5 у заяві від 23 січня 2026 року просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги не визнає.
Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. 
Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що 02 вересня 2000 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , що підтверджується актовим записом про шлюб № 879, складеним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.
04 червня 2008 року ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Табінським О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 569.
Відповідно до п.4 вказаного договору, продаж вчинено за 266750 грн, з яких 96930 грн продавцем отримано до підписання договору, а 169820 грн покупець зобов`язується сплатити продавцю готівкою протягом поточного дня з моменту нотаріального посвідчення цього договору із залученням кредитних коштів згідно кредитного договору, укладеного покупцем з АКІБ "УкрСиббанк".
Право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано КП "Рівненське бюро технічної інвентаризації" 02 липня 2008 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19385540 від 02 липня 2008 року.
04 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 11352308000 (далі - кредитний договір).
Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 35000 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 169820 грн за курсом Національного банку України на день укладення цього договору.
Згідно з п.1.2 кредитного договору, позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 420 доларів США в день сплати ануїтетних платежів.
Відповідно до п.1.4 кредитного договору, кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю), а саме: для купівлі чотирикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з п.2.1 кредитного договору, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником банком приймається, зокрема порука ОСОБА_7 .
У заяві-анкеті позичальника на отримання кредиту від 27 травня 2008 року, яка подана ОСОБА_1 до АТ "УкрСиббанк", вказаний чоловік позивача ОСОБА_7 , місце роботи - ПП ОСОБА_8 , посада - водій, документально підтверджений середньомісячний дохід - 229,24 грн, інші джерела доходу - 400 грн.
З виписки по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ "УкрСиббанк", встановлено, що позивач здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором у період з 04 червня 2008 року до 22 травня 2019 року.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2016 року у справі № 569/3627/15-ц, зміненого у частині періоду нарахування та загальної суми заборгованості по процентам за користування кредитом постановою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11352308000 від 04 червня 2008 року у розмірі 35090,90 долар США.
Постановою державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 04 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52433378 з примусового виконання виконавчого листа № 569/3627/15-ц, виданого 04 серпня 2016 року Рівненським міським судом про стягнення солідарно боргу в сумі 35821,01 доларів США ,щодо боржника ОСОБА_7 на користь ПАТ "УкрСиббанк".
Постановою старшого державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 09 січня 2019 року у ВП № 52433378 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 .
Постановою старшого державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 19 червня 2019 року виконавчий лист № 569/3627/15-ц повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (за письмовою заявою стягувача).
Відповідно до повідомлення про анулювання боргу № 144/56-1-10/32 від 22 травня 2019 року, АТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 11352308000 від 04 червня 2008 року. Одночасно у повідомленні роз`яснено, що анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом, з якого необхідно сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 460/5688/25 задоволено позов Головного управління ДПС у Рівненській області та стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, військовому збору, за адміністративними штрафами та іншими санкціями, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 204805,64 грн.
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 22 квітня 2025 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
За інформацією приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Гайдук В.О., зазначеною в листі № 215/02.14 від 07 листопада 2025 року, 21 серпня 2025 року заведено спадкову справу № 132/2025 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є: дочка померлого ОСОБА_5 , частка у спадщині якої складає 1/4; дочка померлого ОСОБА_3 , частка у спадщині якої складає 1/4; дружина померлого ОСОБА_1 , частка у спадщині якої складає 2/4 (у тому числі з урахуванням 1/4 частки у спадщині, від якої відмовився син померлого ОСОБА_6 .
За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, ОСОБА_1 в 2001 році отримала дохід на загальну суму 3593,74 грн, в 2002 році - 2175,86 грн, в 2003 році - 2190,96 грн, в 2004 році - 2762,88 грн, в 2005 році - 118934,54 грн, в 2006 році - 9033,92 грн, в 2007 році - 12269,62 грн, в 2008 році - 28194,66 грн, в 2009 році - 15862,52 грн, в 2010 році - 11245,09 грн, в 2011 році - 9078,66 грн, в 2012 році - 20772,46 грн, в 2013 році - 21357,66 грн, в 2014 році - 22580,77 грн, в 2015 році - 74373,90 грн, в 2016 році - 112063,53 грн, в 2017 році - 69883,01 грн, в 2018 році - 128397,42 грн, в 2019 році - 1090314,78 грн, в 2020 році - 376473,48 грн, в 2021 році - 378079,03 грн, в 2022 році - 415113,38 грн, в 2023 році - 499175,53 грн, в 2024 році - 632189,69 грн, в 2025 році (січень-квітень) - 248923,29 грн.
За інформацією про доходи, отримані від податкових агентів за період вересень 2000 року - квітень 2025 року, наданою ГУ ДПС у Рівненській області у листі № 1556/5/17 від 06 березня 2026 року, ОСОБА_7 отримав дохід: в 2001 році - в сумі 2,10 грн, в 2007 році - 150 грн, в 2024 році - 65600 грн, в 2025 році - 42566,82 грн.
За інформацією Головного сервісного центру МВС, зазначеною в листі № 31/262А3-1615-2026 від 27 січня 2026 року, у період з 02 вересня 2000 року по 22 січня 2026 року у власності ОСОБА_7 перебували транспортні засоби: Fiat Uno, 1987 року випуску, придбаний на аукціоні товарної біржі, дата реєстрації 11 листопада 2003 року; Renault Clio 1171, 1995 року випуску, придбаний за договором купівлі-продажу, дата реєстрації 08 серпня 2017 року, 21 жовтня 2017 року перереєстрований на нового власника; Fiat Scicento, 2001 року випуску, придбаний в торговельній організації, дата реєстрації 14 грудня 2017 року, 11 листопада 2022 року перереєстрований на нового власника; Peugeot Expert, 2005 року випуску, придбаний по договору, укладеному в ТСЦ, дата реєстрації 01 вересня 2020 року, 05 лютого 2021 року зареєстрований на нового власника; Citroen C4 Picasso 1560, 2008 року випуску, придбаний по договору, укладеному в ТСЦ, дата реєстрації 09 серпня 2023 року, 09 грудня 2023 року перереєстрований на нового власника. 
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно зі ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки. 
Згідно з ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).
За положеннями ч.2 ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з 2000 року перебували у шлюбі та проживали спільно однією сім`єю до смерті останнього 22 квітня 2025 року.
Квартира АДРЕСА_1 набута сторонами у власність під час шлюбу (в 2008 році), а отже, є спільною сумісною власністю подружжя і цю обставину позивач не заперечує.
Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 набули право спільної сумісної власності на спірну квартиру, їх право на рівні частки в майні презюмується.
В обгрунтування відступу від засад рівності часток подружжя позивач покликається на те, що її чоловік ОСОБА_7 під час перебування у шлюбі (близько 25 років) не мав доходів, не дбав про матеріальний стан сім`ї, а квартира придбана за її кошти, оскільки саме вона здійснювала погашення кредиту.
Доводи позивача щодо відсутності у ОСОБА_7 за час перебування у шлюбі доходів спростовуються інформацією ГУ ДПС у Рівненській області про доходи ОСОБА_7 за період з вересня 2000 року до квітня 2025 року, інформацією Головного сервісного центру МВС про придбання ОСОБА_7 у період з вересня 2000 року до серпня 2023 року 5 транспортних засобів, а також заявою-анкетою ОСОБА_9 від 27 травня 2008 року, в якій позивач особисто зазначила інформацію про місце роботи та дохід чоловіка. Доказів, що заява-анкета написана позивачем під впливом обману, помилки, примусу тощо, суду не надано. Покликання позивача на те, що подання недостовірної інформації про доходи другого з подружжя з метою отримання банківського кредиту на той час було звичною практикою, суд до уваги не бере, оскільки середньомісячний дохід ОСОБА_7 був підтверджений документально, про що вказано у заяві-анкеті.
Не заслуговують на увагу також доводи позивача, що квартира придбана за її кошти.
Відповідно до умов договору купівлі-продажу спірної квартири, продаж вчинено за 266750 грн, з яких 96930 грн продавцем отримано до підписання договору. Доказів, що кошти в сумі 96930 грн є особистою приватною власністю ОСОБА_1 (дружини), суду не надано. В судовому засіданні позивач пояснила, що ці кошти були отримані від продажу попередньої квартири, яка теж придбана у шлюбі з ОСОБА_7 . Отже, кошти в сумі 96930 грн є спільною сумісною власністю подружжя. 
Решта вартості спірної квартири сплачені із залученням коштів, отриманих позивачем за кредитним договором від 04 червня 2008 року. Оскільки кошти отримані позивачем під час шлюбу, а кредитний договір укладений в інтересах сім`ї (для придбання квартири), кошти в сумі 169820 грн також є спільною сумісною власністю подружжя.
Твердження позивача, що погашення кредиту здійснювала лише вона власними коштами, суд до уваги не бере.
Оскільки заробітна плата відповідно до норм ст.61 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зароблені під час шлюбу кошти вважаються спільними доходами подружжя. Доказів, що позивач здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором з коштів, які є об`єктом її особистої приватної власності, суду не надано.
Суд також звертає увагу, що лише заробітної плати позивача не вистачало для здійснення погашення заборгованості за кредитним договором. З порівняння виписки по рахунку ОСОБА_1 в АТ "УкрСиббанк" та відомостей про суми нарахованого їй доходу встановлено, що, наприклад, в 2009 році на погашення кредитної заборгованості позивач сплатила 40320 грн (за курсом долара до гривні в 2009 році), а дохід позивача за 2009 рік становив 15862,52 грн, в 2010 році позивач сплатила 39943,56 грн, а дохід становив 11245,09 грн, в 2011 році сплатила 40180,73 грн, а дохід становив 10628,66 грн.
Вказані обставини спростовують доводи позивача про придбання спірної квартири за власні кошти та відсутність фінансової участі її чоловіка ОСОБА_7 як у її придбанні, так і у здійсненні платежів на погашення кредитної заборгованості.
При цьому, твердження позивача про погашення заборгованості за кредитом за рахунок попередніх заощаджень суперечать її позиції, яка викладена в позовній заяві, де позивач зазначила, що необхідність отримання кредитних коштів зумовлена нестачею необхідної суми коштів для придбання спірної квартири.
Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження самостійного придбання позивачем спірної квартири суду не надано.
Позивач стверджує, що її чоловік ОСОБА_7 під час шлюбу не працював, офіційних доходів не мав, а отже, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї.
Разом з тим, суд зауважує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі та проживали однією сім`єю до його смерті. Ведення домашнього господарства, догляд за дитиною вважаються участю у забезпеченні сім`ї нарівні з фінансовим доходом. У справі встановлено, що ОСОБА_7 мав доходи в період шлюбу. Відсутність офіційної роботи чи різниця у заробітках сама по собі не є підставою для відступу від рівності часток подружжя, оскільки для зменшення частки у спільній сумісній власності потрібні докази ухилення (свідомої поведінки) від забезпечення сім`ї, а таких обставин суд у справі не встановив.
Докази, які б підтверджували наявність інших обставин, передбачених ч.2 ст.70 СК України (марнотратство, ухилення від обов`язку утримувати дитину тощо), у справі відсутні
Оскільки доводи позивача щодо необхідності відступу від рівності часток у спільній сумісній власності подружжя не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у позові належить відмовити. 

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 258, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання права особистої приватної власності на квартиру.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :
позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ;
відповідач - ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_6 ;
відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_7 ;
відповідач - ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_8 .
Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року.

Суддя