ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7077/25	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (м. Київ) 
до Обслуговуючого кооперативу "Житловий кооператив "Домобудівельник-2" (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг)
про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування 

Представники:
від позивача: Сечко С.В.;
від відповідача: Ліфшиць З.О.
СУТЬ СПОРУ:
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу "Житловий кооператив "Домобудівельник-2" про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 20000,00грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2025 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" залишено без руху на підставі статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.
05.01.2026 до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла уточнена позовна заява від 29.12.2025 з доказами направлення відповідачу, та усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Зобов`язано позивача надати належної якості докази на підтвердження права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги в частині пред`явлення позову саме до Обслуговуючого кооперативу "Житловий кооператив "Домобудівельник-2", а саме перебування будинку АДРЕСА_2 на обслуговуванні Обслуговуючого кооперативу "Житловий кооператив "Домобудівельник-2".
28.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
05.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2026 вирішено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №904/7077/25 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 07.04.2026. Зобов`язано позивача надати якісну копію договору на підтвердження права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , докази продовження строку дії договору комплексного страхування майна (акцепт) №KR29NBR-192K1PH від 20.03.2019, копію оферти №142 від 10.11.2017, докази виплати страхового відшкодування у сумі 20000,00грн саме ОСОБА_1 
06.04.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів на виконання вимог ухвали суду.
За результатами судового засідання 07.04.2026 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 23.04.2026.
23.04.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської від 23.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.05.2026.
За результатами судового засідання 21.05.2026 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 11.06.2026.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що ним були створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
У судовому засіданні 11.06.2026 проголошене скорочене рішення суду.
Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-
УСТАНОВИВ:
20.03.2019 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" (далі – позивач, страховик) та ОСОБА_2 (далі – страхувальник) був укладений електронний договір комплексного страхування майна (АКЦЕПТ) №KR29NBR-192K1PH Оферти №142 від 10.11.2017 (далі – договір). 
Відповідно до пункту 1 договору предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном за п. 5.1 договору, а також з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди фізичній особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, внаслідок володіння, користування та розпорядження майном, зазначеним в п. 5.1 договору.
Цей договір укладено між страховиком і страхувальником відповідно до «Правил №007 добровільного страхування від вогневих ризиків стихійних явищ» (Правил №1), «Правил №002 добровільного страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5-9 статті 6 Закону України «Про страхування»)», в т.ч. «Особливих умов добровільного страхування майна фізичних осіб» зі змінами (Правила №3) та «Правил №005 добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (крім цивільної відповідальності власників наземного транспорту, відповідальності власників повітряного транспорту, відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника)» (Правила №3) (№1115110 від 24.03.2015; №1015109 від 24.03.2015, №1015109 від 24.03.2015, №1116026 від 12.01.2016, №1590259 від 17.04.2009, №1117170 від 13.06.2017) (надалі – Правила) із дотриманням вимог Законів України «Про страхування», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронний цифровий підпис» та «Про електронну комерцію» (пункт 4.3 договору).
Пунктом 5.1 договору визначено, що за цим договором майном, що страхується, є нерухоме майно, яким володіє, розпоряджається або користується страхувальник. Майно, що страхується має технічний паспорт, що містить основні відомості про нього: місцезнаходження, склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта. Адреса місцезнаходження: Україна, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, 5-й Зарічний, буд. 86, кв. 53.
За змістом пункту 6.1 договору страховим випадком за цим договором визнається подія, передбачена цим договором, яка відбулася після набуття чинності цим договором, і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу) внаслідок втрати (загибелі) або пошкодження застрахованого майна в результаті дії будь-якого з ризиків поіменованих у цьому пункті нижче та описаних в Розділі 11 Оферти: пожежа (п. 6.1.1.); вибух (п. 6.1.2.); стихійні лиха (п. 6.1.3.); дія води (п.6.1.4.); протиправні дії третіх осіб (п. 6.1.5.); сторонній вплив (п. 6.1.6); визнаний судом або самим страхувальником (за попереднього погодження зі страховиком) факт настання відповідальності страхувальника за шкоду, завдану життю, здоров`ю та/або майну третіх осіб внаслідок володіння, користування або розпорядження застрахованим майном, яка виникла внаслідок пожежі, вибуху, дії води (п. 6.1.7.).
Цей Договір набуває чинності з 00-00 годин « 21-03-2019 00:00:00», але не раніше дня, наступного за днем сплати Страхувальником страхового платежу, вказаного у п. 8.3 Акцепта у повному обсязі на рахунок Страховика та діє до 24-00 годин «20-03-2020 00:00:00». У випадку ненадходження або надходження не в повному обсязі на розрахунковий рахунок Страховика страхового платежу Договір вважається таким, що не набув чинності (пункт 7.1 договору).
Відповідно до пункту 7.2 договору для договорів, які укладаються строком дії на 1 місяць, можуть застосовуватися такі умови:
7.2.1. Строк дії договору може бути автоматично продовжений на наступний період дії договору, який визначається з 00-00 годин відповідного дня, наступного за останнім днем дії договору (періоду дії договору), до дати в наступному календарному місяці, яка відповідає даті закінчення дії договору в попередньому періоді (місяці), за умови відсутності заяв сторін договору про бажання припинити дію договору відповідно до п. 17.2 договору (Оферти) та надходження страхового платежу за наступний період дії договору, на який продовжується дія договору. Якщо дата закінчення дії договору припадає на 31-ше число календарного місяця, а наступний календарний місяць має менше ніж 31 день (28, 29 або 30), то датою закінчення дії пролонгованого періоду вказується 28-ме, 29-то або 30-то число місяця відповідно. Кількість таких продовжень строку дії договору не обмежена. Умови страхування на кожний наступний період дії договору при автоматичному продовженні дії договору залишаються без змін.
7.2.2. Страховий платіж за кожен наступний період дії договору страхувальник повинен сплачувати не пізніше дати початку періоду, на який автоматично продовжується дія договору, у розмірі, що дорівнює розміру страхового платежу за перший період дії договору, вказаний у п. 8.3 Акцепта. Якщо наступний страховий платіж надійшов пізніше дати початку наступного періоду дії договору, то розмір страхового платежу не підлягає перерахунку та договір набуває чинності з 00 год. 00 хв. дня, наступного за днем надходження страхового платежу на розрахунковий рахунок страховика та діє до дати закінчення такого періоду дії договору.
7.2.3. Якщо на дату початку наступного періоду дії договору, страховий платіж за цей період не був сплачений, договір не набуває чинності на наступний період та відповідальність страховика у цей період не наступає. Страховик не здійснює страхове відшкодування за будь-якими випадками, що трапилися в період договору, за який не було сплачено страховий платіж, а такі випадки не вважаються страховими.
7.3. У випадку укладення договору строком дії на 1 рік, умови, вказані у п.7.2 Акцепта не застосовуються.
Пунктом 8.1 договору, окрім іншого, передбачено, що загальна страхова сума в частині страхування внутрішнього оздоблення нерухомості складає 20000,00 гривень (п. 8.1.2).
Даний договір складено в електронній формі та підписано електронними підписами шляхом направлення страховиком або його страховим агентом одноразового ідентифікатора (паролю) на засіб мобільного зв`язку страхувальника та введення страхувальником такого паролю в програмні комплекси страховика або його страхового агента. Підписання цього договору страхувальником означає повне і беззастережне прийняття умов цього договору та згоду страхувальника зі всіма умовами договору без виключення і доповнення викладеними в Оферті №142 від 10.11.2017 та Правилах страхування, що розміщені на сайті страховика http://axa-ukraine.com. Таке прийняття також свідчить про те, що страхувальник розуміє значення своїх дій та всі умови цього договору йому зрозумілі, цей договір не укладається страхувальником під впливом помилки, тяжких обставин, примусу, насильства. Також страхувальник підтверджує, що він ознайомлений і згодний з Правилами, зазначеними в договорі та умовами страхування, зазначеними в Оферті №142 від 10.11.2017, ознайомлений зі своїми правами та інформацією про фінансові послуги, що йому пропонується, в повному обсязі згідно з чинним законодавством України.
21.03.2025 із застрахованим майном, відбулась страхова подія, а саме залиття квартири. Комісією у складі голови правління ЖК «Домобудівельник-2» про дану подію складено акт про залиття від 21.03.2025 з тексту якого вбачається, що причиною залиття став прорив стояка опалення на технічному поверсі.
Як зазначає позивач, страхувальник по договору №KR29NBR-192K1PH звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 6 том 1). 
Дана заява була розглянута, затоплення застрахованої квартири визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі кошторису відновлювального ремонту від 25.03.2025, страхового акту № ARX4382433 від 25.03.2025 (а.с. 7, 8 том 1) позивач здійсним виплату страхового відшкодування в розмірі 20000,00грн, на підтвердження чого надав платіжні доручення №1125762 від 26.03.2025 з відомістю про виплати (а.с. 10 том 1) та довідку про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів (а.с. 86 том 1).
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" посилається на завдану шкоду неправомірними діями Обслуговуючого кооперативу "Житловий кооператив "Домобудівельник-2", які полягають у неналежному виконанні покладених на нього обов`язків щодо утримання теплової мережі в будинку №86 на мкр. 5-й Зарічний у м. Кривий Ріг, як особи відповідальної за завданні збитки, у зв`язку з чим у останнього виник обов`язок відшкодувати на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20000,00грн, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.
Предметом спору є грошові кошти, сплачені страхувальнику в якості страхового відшкодування в розмірі 20000,00грн.
Предметом доказування у справі є обставини укладання комплексного страхування майна, настання страхової події, факту страхового відшкодування, наявність/відсутність підстав для стягнення суми сплаченого страхового відшкодування з відповідача як особи, яка відповідальна за утримання внутрішньобудинкових мереж.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Закон України "Про страхування" регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.
За приписами статті 1 Закону України "Про страхування" страхування – це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством;
За приписами статті 1 Закону України "Про страхування" страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Страховий випадок – це подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування – це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Страхове відшкодування – страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (стаття 9 Закону України "Про страхування").
Одним із видів добровільного страхування є страхування майна (пункт 11 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування").
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
За змістом пункту 3 частини першої статті 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною шістнадцятою статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
При цьому розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Згідно з частиною першою статті 25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Аналогічні приписи містяться в частинах першій та другій статті 990 Цивільного кодексу України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
Господарським судом встановлено, що 21.03.2025 із застрахованим майном, відбулась страхова подія, а саме залиття квартири. Комісією у складі голови правління ЖК «Домобудівельник-2» про дану подію складено акт пошкодження квартири від 21.03.2025 з тексту якого вбачається, що причиною залиття, став прорив стояка опалення на технічному поверсі у зв`язку з чим, було пошкоджено квартиру АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 . При огляді квартири було зафіксовано пошкодження підлоги (здуття ламінату) та стін з шпалерами, що потребує повної заміни, а також підвісної фігурної стелі з гіпсокартону (а.с. 5 том 1).
Право власності ОСОБА_1 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35474703 від 26.03.2015 (а.с. 74, 75 том 1).
Страхувальник по договору №KR29NBR-192K1PH звернувся 21.03.2025 до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 6 том 1). 
Дана заява була розглянута, затоплення застрахованої квартири визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі кошторису відновлювального ремонту від 25.03.2025, страхового акту № ARX4382433 від 25.03.2025 (а.с. 7, 8 том 1) позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 20000,00грн, на підтвердження чого надав платіжне доручення №1125762 від 26.03.2025 з відомістю про виплати (а.с. 10, 11 том 1) та довідку про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів (а.с. 86 том 1).
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 30.01.2019 у справі №755/9320/15-ц, від 18.05.2021 у справі №925/1328/19, від 01.11.2021 у справі №920/343/20, передбачений статтею 993 Цивільного кодексу України перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Залежно від вольового характеру страхування може бути добровільним або обов`язковим, і саме залежно від виду укладеного договору страхування потерпілою стороною страховик і набуде можливості застосувати право вимоги в порядку суброгації чи регресу. Добровільне страхування здійснюється на основі договору між страховиком і страхувальником, основним його призначенням є майновий захист інтересів страхувальника, що покликаний зменшити шкідливі для власника (володільця) наслідки пошкодження чи знищення його майна. В процесі реалізації прав та обов`язків, які виникають з таких договорів, утворюється делікт (деліктна відповідальність), внаслідок настання якого і виникає страховий випадок, коли страхувальник зазнає майнової шкоди, а в подальшому можуть виникнути і відносини суброгації.
Статтями 512, 514 Цивільного кодексу України передбачено, що в установлених законом випадках кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою. 
За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Отже, як зазначив Верховний Суд у наведених постановах, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.
Змагальність сторін є одним з основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).
Належність доказів – це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №910/4055/18, від 16.04.2019 у справі №925/2301/14).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття78 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від стандарту "достатність доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування важливим є надання для підтвердження певної обставини таких доказів, які зможуть переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 20.08.2020 у справі №914/1680/18). 
Аналогічний стандарт доказування застосований також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на усі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголосив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Відповідно до приписів «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 (далі - Правила) балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна; управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.
Пунктом 2 Правил передбачено, що технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2.3.6 Правил у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт (додаток 4).
У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.
В акті мають бути зазначені такі відомості:1) дата складання акту (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; 4) прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; 4) адреса квартири, поверх, форма власності; 5) характер залиття та його причини; 6) завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених унаслідок залиття речей та їхня орієнтовна вартість); 7) висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
В акті пошкодження квартири від 21.03.2025 (а.с. 5 том 1) зазначені склад комісії, подія, що відбулася (залиття квартири), наведений перелік об`єктів інтер`єру квартири, що зазнали пошкоджень (об`єм пошкоджень). Зазначена у акті і причина залиття – прорив стояка опалення на технічному поверсі.
Житлово-комунальні послуги визначені у статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Виконавцем комунальних послуг є суб`єкт господарювання, що надає послугу споживачу відповідно до умов договору.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, обслуговування внутрішньобудинкових систем (у тому числі сантехнічного обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, комунікацій до обладнання споживача тощо), поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (статті 1, 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Згідно з вимогами частини другої статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством; своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини, тощо.
Розділом 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 №76, передбачено, що технічне обслуговування жилих будинків – комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.
Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Водночас виконавець комунальної послуги не несе відповідальності за її ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що в точці обліку такої послуги (в разі укладення індивідуального договору - на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача) її якість відповідала вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства і договором (частина третя статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Таким чином, обов`язок виконавця комунальних послуг забезпечити справність та працездатність інженерних мереж та технічного обладнання встановлений законом, а наданим позивачем актом зафіксовано факт невиконання відповідачем технічного обслуговування жилих будинків – прорив стояка опалення на технічному поверсі (в межах внутрішньобудинкових мереж), що стало причиною залиття квартири Чернецької Н.В. та пошкодження її майна.
Шляхом складання даного акту відповідач підтвердив, що є відповідальним за технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж в будинку. 
При цьому доказів на спростування таких обставин під час розгляду справи відповідач не надав, на інші, відмінні обставини не посилався, зокрема, у відзиві на позовну заяву не посилався на те, що не є відповідальним за технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж в будинку №86 мкр. 5-й Зарічний в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, або що подія мала місце з вини інших осіб.
З урахуванням викладеного, господарський суд констатує, що пошкодження майна страхувальника внаслідок залиття відбулось у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем як відповідальним за технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж в належному стані, своєчасного технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій тощо.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Для застосування такої форми цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (рішення, дії чи бездіяльності) завдавача шкоди; наявності збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками (збитки мають бути наслідком саме протиправної поведінки завдавача шкоди, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого потерпілого або третіх осіб); вини правопорушника.
При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди.
Відповідач відсутність своєї вини під час розгляду справи судом не довів. Натомість вказаним актом підтверджується наявність шкоди (затоплення квартири), протиправність поведінки заподіювача шкоди (протиправна бездіяльність, що полягає у невиконанні встановленого законом обов`язку забезпечити справність та працездатність інженерних мереж та технічного обладнання) та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою (по причині прориву стояка опалення відбулось затоплення квартири).
Щодо недоліків складеного акту пошкодження квартири від 21.03.2025, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається з Додатку 4 до пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, у Акті про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) передбачено зазначення: складу комісії (головного інженера виконавця послуг; голови комісії, майстра технічної дільниці, представника власника будинку, будинкового комітету; адреси житла, де сталась аварія; суті події та її наслідків (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); причини залиття, аварії; висновки і рекомендації комісії. Усі вищезазначені дані у наданому позивачем акті наявні.
У наданому позивачем акті не зазначено причину залиття у спосіб, передбачений Додатком 4: несанкціоноване втручання мешканців конкретної квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.). Натомість зазначена у акті причина – прорив стояка опалення – є достатньою для висновку про те, що аварія сталась через незабезпечення належного утримання внутрішньобудинкової мережі теплопостачання, а місце прориву вказує на відповідальність саме відповідача.
Господарський суд враховує, що даний акт складено та затверджено саме уповноваженою особою відповідача – директором ОК «ЖК «Домобудівельник-2». 
При цьому відповідач, будучи відповідальним за технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж в будинку, переконавшись у залитті квартири та встановивши причину такого залиття, що відображено в акті, про будь-які інші обставини чи будь-який інший механізм спричинення збитків житлу особи у відзиві не повідомив та доказів у підтвердження їх існування не надав.
Таким чином, виходячи зі встановленого у статті 79 Господарського процесуального кодексу України стандарту доказування у господарському процесі, на переконання господарського суду, акт про залиття від 21.03.2025 є належним доказом. Зазначені у ньому відомості відповідачем не спростовані.
Щодо посилань відповідача на не підтвердження розміру шкоди у сумі 20000,00грн, господарський суд зазначає наступне.
Як вбачається зі змісту преамбули електронного договору комплексного страхування майна (акцепт №KR29NBR-192K1PH Оферти №142 від 10.11.2017), цей електронний договір є індивідуальною частиною електронного Договору добровільного страхування майна та відповідальності «Нерухомість без огляду» та підтверджує укладення договору шляхом прийняття (акцепту) «Пропозиції щодо укладення електронного Договору добровільного страхування майна та відповідальності «Нерухомість без огляду», що є публічною частиною договору (офертою). Невід`ємними частинами договору є цей Акцепт, а також Оферта, повний текст якої доступний на сайті страховика.
Така оферта №142 від 10.11.2017 розміщена на сайті ПрАТ «СК «АРКС» та доступна за посиланням https://arx.com.ua/uploads/oferta_142_vid_10.11.17_neruhomist_bez_oglyadu.pdf. Розділ 15 вказаної оферти, яка є невід`ємною частиною укладеного договору страхування, регулює питання порядку визначення розміру збитку, спричиненого в результаті страхового випадку. Згідно з пунктом 15.10 оферти, розмір збитку визначається страховиком або уповноваженою ним особою шляхом проведення експертної оцінки (дослідження) або складання розрахунку суми страхового відшкодування за допомогою внутрішніх інструментів страховика. Кожна зі сторін має право на проведення незалежної експертизи..
Згідно з пунктом 4.3 договору страхування, цей договір укладено між страховиком і страхувальником відповідно до «Правил №007 добровільного страхування від вогневих ризиків стихійних явищ» (Правил №1), «Правил №002 добровільного страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5-9 статті 6 Закону України «Про страхування»)», в т.ч. «Особливих умов добровільного страхування майна фізичних осіб» зі змінами (Правила №3) та «Правил №005 добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (крім цивільної відповідальності власників наземного транспорту, відповідальності власників повітряного транспорту, відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника)» (Правила №3) (№1115110 від 24.03.2015; №1015109 від 24.03.2015, №1015109 від 24.03.2015, №1116026 від 12.01.2016, №1590259 від 17.04.2009, №1117170 від 13.06.2017) (надалі – Правила) із дотриманням вимог Законів України «Про страхування», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронний цифровий підпис» та «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 2.1 Правил №002, предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном, зазначеним у Правилах та договорі страхування (іншим, ніж залізничний, наземний, повітряний, водний транспорт (морський внутрішній та інші види водного транспорту), вантаж та багаж (вантажобагаж)). Зазначені майнові інтереси мають бути належним чином заявлені на страхування та безпосередньо зазначені в Договорі страхування.
За цими Правилами може бути застраховане таке рухоме і нерухоме майно: будівлі та приміщення (житлові, адміністративні, соціально-культурного призначення і суспільного користування, виробничі, господарчі тощо), включаючи усі їх конструктивні елементи (за виключенням внутрішнього оздоблення та скла) та інші складові частини земельної ділянки страхувальника (вигодонабувача), які мають постійне місцезнаходження; внутрішнє оздоблення будівель та приміщень, а саме: внутрішня обробка стін, підлоги та стелі будівель та приміщень (включаючи обробку балконів, лоджій тощо) усіма видами штукатурних та малярних робіт, деревом, пластиком, шпалерами тощо; інші горючі елементи та покриття стін, підлоги та стелі; горючі дверні та віконні конструкції, включаючи скло; вбудовані меблі (п.п.2.2.1, 2.2.2 п.2.2 Правил №002).
Розділом 3 Правил №002 унормовано порядок визначення страхових сум. Так, відповідно до п.3.1 страхова сума встановлюється за згодою сторін Договору страхування в розмірі, що не перевищує дійсної вартості застрахованого майна (страхової вартості), якщо інше не передбачено Договором страхування. Дійсною вартістю вважається вартість майна в місці його перебування на момент (у день) укладення Договору страхування або настання страхового випадку, визначена відповідно до умов Договору страхування.
Пунктом 10.8 Правил №002 передбачено, що розрахунок (кошторис, калькуляція) збитків - документ, що за потреби складається страховиком або уповноваженою ним особою; визначає та обґрунтовує розмір збитків, понесених страхувальником (вигодонабувачем) внаслідок настання страхового випадку, а також витрати на роботи, проведені згідно п.9.1.3 цих Правил (якщо такі проводились та відшкодовуються згідно умов договору страхування).
Згідно з пунктом 12.1.2 Правил №002, розмір збитків визначається страховиком або уповноваженою ним особою шляхом проведення експертизи і складання розрахунку (кошторису, калькуляції) збитків. Кожна зі сторін має право на проведення незалежної експертизи. Незалежна експертиза проводиться за рахунок сторони, яка вимагала її проведення.
Таким чином, визначення розміру збитку страховиком або уповноваженою ним особою шляхом складання розрахунку суми страхового відшкодування за допомогою внутрішніх інструментів страховика є однією з форм розрахунку збитків, обумовлених у договорі страхування, укладеному ПрАТ «СК «АРКС» з ОСОБА_2 .
Отже, кошторис відновлювального ремонту разом із Специфікацією до нього складені у відповідності до Оферти та Правил №002, що відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України є частиною укладеного ПрАТ «СК «АРКС» з ОСОБА_2 договору страхування, а тому є допустимими доказами у підтвердження розміру завданих збитків.
Надаючи оцінку усім доказам та доводам позивача у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів», господарський суд доходить висновку про те, що докази, надані ПрАТ «СК «АРКС» на підтвердження факту заподіяння шкоди майну ОСОБА_1 , протиправної бездіяльності відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та спричиненням збитків, розміру заподіяних збитків та факту виплати позивачем на користь ОСОБА_1 у зазначеному розмірі страхового відшкодування, є вірогідними, належними та достатніми для висновку про настання деліктної відповідальності відповідача, а також для застосування положень статті 993 Цивільного кодексу України і стягнення з відповідача розміру сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації. 
Недоліки наданих позивачем доказів вищезазначених висновків господарського суду не спростовують.
Одночасно суд зазначає про ненадання відповідачем доказів в обґрунтування відсутності вини у заподіянні шкоди майну ОСОБА_1 , ненаведення обставин та ненадання доказів у спростування позиції позивача. 
За таких обставин законними й обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 20000,00грн.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00грн покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77– 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 328, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до Обслуговуючого кооперативу "Житловий кооператив "Домобудівельник-2" про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 20000,00грн – задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Житловий кооператив "Домобудівельник-2" (50081, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, буд. 86, ідентифікаційний код 21929390) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ідентифікаційний код 20474912) 20000,00грн - суми сплаченого страхового відшкодування та 3028,00грн - витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 22.06.2026. 

Суддя В.О. Татарчук