Справа № 570/4936/24
Номер провадження 2/570/103/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.
за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс"до  ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
25 вересня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі - позивач, ТОВ "Діджи Фінанс") звернулося у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" (далі – третя особа, ТОВ "МІЛОАН"), в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2557320 від 17 травня 2021 року в сумі 44551,41 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17 травня 2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ "МІЛОАН", відповідачем було подано заявку на отримання кредиту № 2557320. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті товариства. ТОВ "МІЛОАН" було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору №2557320 від 17 травня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит №2557320 від 17 травня 2021 року з ТОВ "МІЛОАН" та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 15000,00 грн. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.
В подальшому 11 листопада 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №12Т, ТОВ "МІЛОАН" відступило право вимоги за Кредитним договором №2557320 від 17 травня 2021 року на користь ТОВ "Діджи Фінанс", а відповідно ТОВ "Діджи Фінанс" набуло права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу відповідача перед позивачем становить 44551,41 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить – 13777,00 грн; заборгованість за відсотками становить – 27924,41 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить – 2850,00 грн; заборгованість за пенею становить - 0 грн.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 44551,41 грн, а також понесені судові витрати.
29 липня 2025 року від представника відповідача - адвоката Заєць В.В. через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову. Послалася на те, наданий позивачем Договір про споживчий кредит №2557320 від 17 травня 2021 року не містять електронного підпису позичальника у відповідності до Закону України "Про електронний цифровий підпис" або іншого підтвердження підписання договору. Так, наявний у матеріалах справи кредитний договір містить реквізити сторін, зокрема відповідача, проте ним не підписаний. На першому аркуші договору у верхній правій частині міститься позначка, про підписання "Вінниченко Олексій Віталійович, ТОВ Мілоан, час: 17.05.2021 08:41". Будь-яких відміток про те, у який спосіб вказаний кредитний договір та додатки до такого підписала відповідач, договір не містить. З Паспорта споживчого кредиту вбачається, що його підписано електронним підписом кредитодавця ОСОБА_2 та споживачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, проте не зазначено його ім`я та прізвище. Крім того, позивачем не надано доказів, що відповідачка пройшла ідентифікацію в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті TOB "MIOЛAH" та подавала заявку на отримання кредиту і така заявка отримала погодження кредитодавцем. Натомість, для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, що виключає підписання кредитного договору через будь-який із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів. Таким чином, на думку представника відповідача, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору № 2557320 від 17 травня 2021 року, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Щодо отримання відповідачем коштів від ТОВ "МІЛОАН" представник відповідача зазначає, що належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Крім того, вважає, що умови спірного кредитного договору, нарахування високих відсотків за договором є несправедливими; розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не відповідає вимогам первинного облікового бухгалтерського документу, а тому, не є належним та допустимим доказом. Стосовно витрат позивача на правову допомогу, представник відповідача зазначив, що вони не є співмірними з ціною позову та складністю справи, крім того позивачем не доведено належними доказами, що витрати на правову допомогу понесені позивачем саме під час підготовки позовної заяви до відповідача.
04 серпня 2025 року від представника позивача – Буряченко А.В. до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких остання зазначила, що 17 травня 2021 року за власного волевиявлення, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "МІЛОАН" відповідачем подано заявку на отримання кредиту № 2557320. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті. ТОВ "МІЛОАН" направлено відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит № 2557320 від 17 травня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті. Разом з тим, звернув увагу суду на те, що PDF файл договору, який міститься в матеріалах справи у додатках до позову, завантаживши (не для друку у особистому кабінеті підсистеми "Електронний суд", а скачавши файл) та відкривши через програмне забезпечення, призначене для читання PDF файлів, у зв`язку із чим при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображається, у зв`язку із чим позивач надає скрін шот першого листа Договору із одноразовим ідентифікатором (мал. №1). Цей Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Такими чином, наданий позивачем скріншот першої сторінки договору із фіксацією підпису сторін за допомогою одноразового ідентифікатора дає підстави вважати доведеним належними доказами факт, що договір про споживчий кредит № 2557320 від 17 травня 2021 року дійсно підписаний з первісним кредитором саме відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Z55889. А відтак, доводи представника відповідача на те, що позивачем не доведено виникнення між первісним кредитором та відповідачем зобов`язальних правовідносин на відповідних договірних умовах, які б були прийняті відповідачем, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
На підтвердження законності нарахування розміру заборгованості, позивачем до позовної заяви було долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 2557320 від 17 травня 2021 року, яка сформована, підписана та надана первісним кредитором. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за договором виникла заборгованість в загальному розмірі 44551,41 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту становить 13777,00 грн (відповідно до п. 1.2. договору); заборгованість за відсотками становить 27924,41 грн (відповідно до п. 1.5.2. договору нараховано 9 000,00 грн + відповідно до п. 1.6. договору нараховано 18 924,41 грн = всього 27 924,41 грн); заборгованість за комісійними винагородами становить 2 850,00 грн (відповідно до п. 1.5.1. договору). Разом з тим, згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 2557320 від 17 травня 2021 року вбачається, що відповідачем вчинялися дії по сплаті комісії за пролонгацію за кредитним договором. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору № 2557320 від 17 травня 2021 року сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Якщо представник відповідача не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Але, представник відповідача розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Отже, позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним договором, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. За наведених обставин просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, в поданій позовній заяві та додаткових поясненнях у справі зазначив, що розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 17 травня 2021 року анкети-заяви між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем ТОВ укладений електронний Договір про споживчий кредит № 2557320 (індивідуальна частина) (а.с.27-30).
Відповідно до погоджених сторонами умов сума кредиту становить 15000,00 грн; кредит надається строком на 30 днів з 17 травня 2021 року (строк кредитування); термін ( дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 16 червня 2021 року; загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми тіла кредиту) складають 11850, 00 грн в грошовому виразі та 3,327.00 % річних у процентному значені. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника 26850,00 грн. Комісія за надання кредиту 2850,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 9000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Строк продовження, днів: 3 дні максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3,00%; 7 днів максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 5,00%; 15 днів максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 10,00%.
До договору додано: Графік платежів, додаток № 1 до договору про споживчий кредит №2557320 від 17 травня 2021 року; Паспорт споживчого кредиту, додаток №2 до договору про споживчий кредит №2557320 від 17 травня 2021 року; (а.с.31-32).
Відповідно кредитного договору такий договір складається з Правил (Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством), що розміщені на веб-сайті Товариства, та індивідуальної частини з додатками №1 та №2.
Відповідно до пункту 2.1 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.
Зі змісту ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
У 2 абзаці ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Разом з тим, з дослідженого судом договору про споживчий кредит №2557320 від 17 травня 2021 року, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що у ньому відсутні відомості про підписання вказаного договору відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зважаючи на вказане, а також на відсутність у кредитному договорі відомостей про підписання вказаного договору відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, докази, надані позивачем на підтвердження укладення договору про споживчий кредит №2557320 від 17 травня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем, суд вважає неналежними.
Стосовно посилання представника позивача у його додаткових поясненнях на скрін-шот першої сторінки договору, який містить одноразовий ідентифікатор, то суд не приймає його до уваги, оскільки докази, які подаються сторонами, мають відповідати визначеним вимогам, а саме відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Крім того, відповідно до ст.ст. 78,79 ЦПК України, докази мають відповідати вимогам допустимості та достовірності.
Таким чином, зазначення представником позивача одноразового ідентифікатора у тексті додаткових пояснень на позовну заяву не може вважатись допустимим та достовірним доказом на підтвердження дійсності укладення кредитного договору між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем.
Щодо наявного в матеріалах справи платіжного доручення №46465871 від 17 травня 2021 року, наданого позивачем на підтвердження виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 5000,00 грн відповідачу на її картковий рахунок НОМЕР_1 згідно кредитного договору, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ "Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)" від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі номер 4 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Суд звертає увагу на те, що в договорі про споживчий кредит №2557320 від 17 травня 2021 року не зазначено номер банківської картки відповідача для перерахунку коштів (а.с.27).
Станом на 17 травня 2021 року здійснення безготівкових розрахунків регулювалось відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 1.4 Інструкції платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.
Згідно додатку 3 до Інструкції , платіжне доручення містить обов`язкові реквізити про дату одержання платіжного доручення банком та дату проведення, з підписом банку.
З Додатку 9 до Інструкції слідує, що датою одержання є відмітка, де зазначаються число, місяці, рік отримання банком платника розрахункового документа, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. Датою виконання є відмітка, де зазначаються число, місяці, рік списання коштів з рахунку платника, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.
З зазначеного слідує, що платіжне доручення без відміток банку про дату отримання та виконання не є документом, що підтверджує здійснення платіжної операції.
З платіжного доручення 46465871 від 17 червня 2021 року, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що відмітки про дату отримання та виконання банком платіжного доручення ТОВ "МІЛОАН" відсутні.
Таким чином, платіжне доручення 46465871 від 17 червня 2021 року не можна вважати належним доказом надання грошових коштів ТОВ "МІЛОАН" у розмірі 5000,00 грн відповідачу (позичальнику) на картковий рахунок згідно договору про споживчий кредит №2557320 від 17 травня 2021 року.
Крім того, з відповіді АТ "Універсал Банк" від 01 квітня 2026 року № БТ/Е-11317 вбачається, що на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) банком не було емітовано платіжну карту № НОМЕР_1 . Згідно біна картки банку № НОМЕР_1 , а саме 414951 емітентом карти є АТ КБ "ПриватБанк".
З цього слідує, що відповідачка не могла отримати кредитні кошти на вказану кредитну карту, яка зазначена у платіжному дорученні.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 3 та 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Натомість, позивач, звертаючись з позовом до суду, не надав належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2557320 від 17 травня 2021 року у розмірі 44551,41 грн, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх задоволення.
На підставі викладеного, оцінивши належність та достатність доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс"до  ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", місцезнаходження: вул.Сікорського Ігоря Авіаконструктора, буд. 8, м.Київ, код ЄДРПОУ 42649746;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Штогун О.С.