Справа № 632/1623/25	
 	провадження №3/632/3/26	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Журавель О.О., за участю секретаря судового засідання Охріменко А.В., захисника Козловської Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2025 року о 17 год. 58 хв., ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом – автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Соборній у місті Златопіль Харківської області, з ознаками наркотичного сп`яніння – розширені зіниці очей, що не реагують на світло, не природня блідість шкіри. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частино 1 статті 130 КУпАП.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судові засідання не з`явився. 
Скориставшись своїм правом, ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення. У наданих поясненнях зазначив, що 29 серпня 2025 року о 17 год. 58 хв. він під час керування транспортним засобом – автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Соборній у місті Златопіль Харківської області був зупинений працівниками поліції, нібито за керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки. При цьому йому невідомо, яким чином поліцейські встановили цей факт, адже на момент підходу до його автомобіля - ремінь уже був відстебнутий. Після зупинки поліцейські повідомили, що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, і запропонували пройти огляд у закладі охорони здоровья. Він був готовий поїхати до медичного закладу та пройти огляд, щоб підтвердити, що не перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Проте під час процедури поліцейські почали задавати уточнюючі питання про те, коли він вживав. Він ( ОСОБА_1 ) повідомив, що приблизно три дні тому. На це вони сказали, що результат буде позитивним і права одразу вилучать на рік, а відмова нібито дозволить отримати тимчасовий дозвіл і керувати до рішення суду. Він не розумів усієї процедури та наслідків, і вважав, що легше погодитися на тимчасовий дозвіл, ніж одразу втратити право керування, хоча насправді це могло тягти таку ж відповідальність, як за перебування у стані наркотичного сп`яніння. Якби йому зрозуміло пояснили всі процедури і наслідки, він би пройшов огляд у медичному закладі та підтвердив, що не перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Запевнив, що чітко і логічно відповідав на всі запитання, поводився спокійно і не проявляв жодних ознак стану, який би можна було розцінити стан наркотичног сп`яніння. Його відмова від огляду була викликана неповним і некоректним роз`ясненням поліцейськими процедур та наслідків, а не наміром ухилитися від огляду. Вважає, що відеозапис підтверджує його адекватну, спокійну та послідовну поведінку на всіх етапах подій.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.
Відтак, суд провів розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участю його захисника з наведених вище підстав, на підставі наявних у справі доказів.

Захисниця Козловська Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надала до суду заперечення, мотивувавши низкою порушень та недоліків, допущених уповноваженими особами під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які вона вважає істотними, що, своєю чергою, унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Основними аргументами є такі:
— сумнівність та недоведеність законної підстави зупинки транспортного засобу. Зокрема, як зазначила сторона захисту, підставою для зупинки транспортного засобу працівники поліції зазначили порушення вимог п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України — керування без пристебнутого ременя безпеки. Разом із тим пояснення працівника поліції про візуальне встановлення зазначеного порушення під час зустрічного руху транспортних засобів не підтверджені належними та допустимими доказами. Досліджені відеозаписи не містять відомостей про факт зустрічного роз`їзду, момент виявлення порушення чи розвороту службового автомобіля. Натомість з них вбачається рух службового автомобіля позаду транспортного засобу. Матеріали справи також не містять жодних інших доказів, які б підтверджували факт керування водієм без пристебнутого ременя безпеки, а пояснення працівника поліції мають характер припущень. Крім того, постанова про притягнення особи до відповідальності за порушення вимог п. 2.3 «в» ПДР України у матеріалах справи відсутня, що унеможливлює перевірку обґрунтованості такого рішення. З урахуванням того, що службовий автомобіль рухався позаду, у працівників поліції об`єктивно була відсутня можливість встановити факт використання ременя безпеки водієм. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинка транспортного засобу допускається виключно за наявності визначених законом підстав;
— фактична згода особи на проходження огляду та відсутність чіткої відмови. Зокрема, під час дослідження відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 прямо та однозначно повідомив про готовність пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, що зафіксовано на відео у часовому проміжку 18:24-18:27. Таким чином, на думку сторони захисту, первинне волевиявлення особи було спрямоване на виконання вимог законодавства та проходження відповідної процедури огляду. Однак після висловлення згоди працівники поліції не перейшли до реалізації процедури доставки, а розпочали додаткове спілкування, яке полягало у повторних запитаннях щодо готовності проходити огляд, обговоренні тривалості процедури, а також акцентуванні уваги на можливих негативних наслідках проходження огляду. При цьому працівники поліції повідомляли, що у разі проходження огляду особа може бути позбавлена права керування строком на один рік та притягнута до відповідальності, тоді як при відмові буде оформлено тимчасовий дозвіл і питання вирішуватиметься судом. Зазначена інформація була подана неповно та однобоко, без належного роз`яснення того, що відмова від проходження огляду також є самостійною підставою притягнення до відповідальності за частиною 1 статті130 КУпАП. У результаті позиція особи змінюється, однак така зміна відбулася після тривалого інформаційного впливу, що виключає можливість кваліфікувати відмову як добровільну та усвідомлену.
— порушення обов`язку поліції щодо доставки до медичного закладу. Зокрема, відповідно до пунктів 7, 10, 11, 27 Інструкції №1452/735 у разі висловлення водієм згоди на проходження огляду працівники поліції зобов`язані невідкладно забезпечити його доставку до відповідного медичного закладу. У даному випадку працівниками поліції було складено направлення на медичний огляд, що підтверджує факт згоди ОСОБА_1 , однак фактична доставка не була здійснена. Натомість працівники поліції продовжували обговорювати доцільність огляду, можливі наслідки та альтернативи, що прямо суперечить вимогам Інструкції та свідчить про відступ від встановленої законом процедури. Суб`єктивні припущення працівників поліції щодо небажання особи їхати не можуть бути підставою для невиконання прямого службового обов`язку, оскільки закон не надає їм дискреційних повноважень оцінювати доцільність доставки за наявності чітко висловленої згоди.
— наявність ознак провокації відмови. Зокрема, на думку сторони захисту, послідовність зафіксованого на відеозаписі діалогу свідчить, що працівники поліції після надання особою згоди на проходження медичного огляду систематично поверталися до питання відмови та фактично формували альтернативний сценарій поведінки. Таким чином, на думку сторони захисту, саме поведінка працівників поліції створила інформаційне та психологічне середовище, у якому відмова сприймалася як безпечніший варіант. Первинна згода особи була змінена не з власної ініціативи, а після послідовного наголошення на санкціях у разі проходження огляду та демонстрації переваг відмови. Відмова, сформована під впливом викривленого інформування, акцентування виключно негативних наслідків або психологічного впливу з боку правоохоронців, не може вважатися добровільною та усвідомленою, а відтак не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. .1 ст.130 КУпАП. За таких обставин відмова у даній справі є результатом провокаційних дій працівників поліції, а не вільного та самостійного волевиявлення особи;
З огляду на викладене, сторона захисту, наголосила на недоведеності винуватості ОСОБА_1 , а відтак відсутності складу правопорушення, а тому просила дану справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та зібрані докази в їх сукупності, суд доходить таких висновків.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Пункт 1.3. розділу 1 ПДР, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9. розділу 1 ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5. розділу 2 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного/наркотичного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за обставин, викладених у цій постанові, підтверджується сукупністю таких, досліджених судом доказів.
Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 437849 від 29 серпня 2025 року, який складено щодо ОСОБА_1 за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, вбачається, що 29 серпня 2025 року о 17 год. 58 хв., ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом – автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Соборній у місті Златопіль Харківської області, з ознаками наркотичного сп`яніння – розширені зіниці очей, що не реагують на світло, не природня блідість шкіри. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, про що є його підпис у відповідній графі протоколу. Також у відповідній графі протоколу зазначено, що ОСОБА_1 підписав протокол, зауважень не мав, пояснень не мав.
З наданих суду письмових пояснень вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував той факт, що 29 серпня 2025 року о 17 год. 58 хв., він здійснював керування транспортним засобом – автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Соборній у місті Златопіль Харківської області, де був зупинений екіпажем патрульної поліції. Причиною зупинення транспортного засобу стало те, що він керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременями безпеки. У подальшому працівник поліції запропонував пройти йому огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки вважав, що у нього є ознаками наркотичного сп`яніння, зокрема – розширені зіниці очей, що не реагують на світло, не природня блідість шкіри, на що він одразу погодився, а у подальшому— відмовився, що було пов`язано з неповним і некоректним роз`ясненням поліцейськими процедури відмови та наслідків, а не наміром ухилитися від перевірки. При цьому ОСОБА_1 не заперечував, що за наведених обставин поліцейські, пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у місті Лозова.
Ці пояснення ОСОБА_1 фактично узгоджуються з об`єктивними даними зафіксованими у відеозаписах з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.
Так, дослідженим під час судового розгляду відеозаписом з нагрудних камер поліцейських від 29 серпня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Зокрема, із відеозапису вбачається, що у зв`язку з наявністю у поліцейських підстав вважати, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, йому було запропоновано пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я м. Лозова, оскільки у КНП «Первомайська ЦРЛ» м. Златопіль такий вид огляду не проводиться. На першу пропозицію поліцейських ОСОБА_1 погодився пройти огляд, однак до службового автомобіля не прослідував. Натомість він продовжив спілкування з працівниками поліції, після чого сів до свого автомобіля та розмовляв телефоном (відеозапис, 18:19). Надалі, попри неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд, ОСОБА_1 до службового автомобіля не прослідував, натомість ставив поліцейським запитання, повідомивши, зокрема, що вживав наркотичні засоби три дні тому. При цьому жодних активних дій, спрямованих на проходження огляду, він не вчиняв, від прямих відповідей щодо свого наміру пройти огляд ухилявся та повідомив, що не бажає їхати до закладу охорони здоров`я, розташованого у місті Лозова. Як убачається з відеозапису (18:26), після пропозиції поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 повідомив, що не згоден проходити такий огляд.
За таких обставин працівники поліції розцінили поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та повідомили його про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Після цього на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, який оголошено ОСОБА_1 , роз`яснено його зміст і процесуальні права. ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився, отримав копію протоколу, ознайомився з його змістом, однак своїм правом надати письмові пояснення не скористався.
Допитаний за клопотанням сторони захисту як свідок поліцейський СРПП ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 пояснив, що 29 серпня 2025 року близько 17 год. 58 хв. під час патрулювання на вулиці Соборній у м. Златопіль ними було зупинено автомобіль Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, не будучи пристебнутим ременем безпеки. ОСОБА_1 не заперечував факт порушення ПДР, у зв`язку з чим щодо нього було винесено відповідну постанову, копію якої вручено водію. Під час спілкування з останнім поліцейський виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Свідок пояснив, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я місті Лозова, оскільки у закладі охорони здоров`я місті. Златопіль такий огляд не проводиться. Незважаючи на неодноразові пропозиції, ОСОБА_1 вчиняв дії, спрямовані на уникнення проходження огляду, а згодом відмовився від його проходження. У зв`язку з цим його поведінка була розцінена як відмова від проходження огляду, передбаченого пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України. Крім того, ОСОБА_2 пояснив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався назустріч службовому автомобілю поліції, що дало можливість поліцейським візуально встановити факт керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки. Після цього вони розвернули службовий автомобіль, наздогнали транспортний засіб та здійснили його зупинку. Також свідок зазначив, що раніше з ОСОБА_1 знайомий не був, будь-яких неприязних стосунків із ним не мав, психологічного тиску на нього не чинив, а навпаки надав достатньо часу для прийняття рішення щодо проходження огляду. У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, після чого водія було відсторонено від керування транспортним засобом.
Проаналізувавши відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, а також показання свідка ОСОБА_2 , суд доходить висновку, що такі дії ОСОБА_1 поліцейськими обґрунтовано розцінені як ухилення водія від виконання своїх обов`язків, зокрема вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху.
Суд вкотре наголошує, що згідно із пунктом 2.5. Правил дорожнього рух, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Отже, оцінюючи надані ОСОБА_1 письмові пояснення, суд не вбачає підстав для визнання викладених у них обставин такими, що є підставами для звільнення його від відповідальності. Посилання ОСОБА_1 на те, що він не розумів у повному обсязі процедури проходження огляду та її правових наслідків, суд вважає необґрунтованими, оскільки незнання або неправильне розуміння вимог законодавства не звільняє особу від відповідальності за їх порушення. Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції нібито неналежним чином роз`яснили порядок проведення огляду та його наслідки, самі по собі не спростовують факту відмови від проходження огляду, яка відповідно до вимог чинного законодавства тягне встановлену відповідальність. Посилання на введення його в оману працівниками поліції щодо можливих наслідків відмови від проходження огляду суд оцінює критично, оскільки такі обставини не підтверджені жодними об`єктивними доказами та мають характер суб`єктивного сприйняття подій.
Також суд враховує, що поведінка особи під час спілкування з працівниками поліції (зокрема, спокійний стан та послідовність відповідей), не виключає наявності правопорушення, передбаченого відмовою від проходження огляду.
За таких обставин суд визнає неспроможними доводи ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з огляду на те, що на відеозапису зафіксовано, що жодних об`єктивних перешкод для проходження такого огляду у ОСОБА_1 не було, навпаки поліцейські надали водію тривалий час для висловлення своєї позиції щодо пропозиції пройти огляд.
З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 29 серпня 2025 року вбачається, що у результаті огляду водія ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, не природня блідість шкіри. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.
З довідки інспектора СРПП ВП 3 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області вбачається, що ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 03 липня 2024 року.
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно із положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Водночас, суд приймає до уваги, що порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено як у ст. 266 КУпАП, так у низці нормативно-правових актів.
Так, процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляд визначає Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція 1452/735).
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі-Порядок).
За змістом статті 266 КУпАП, Інструкції№ 1452/735, Порядку - вимога з боку поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України пройти огляд, зокрема, на стан наркотичного сп`яніння, може мати місце лише у випадку, коли є підстави вважити, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, ознаки якого перелічені у пункті 4 Інструкції.
Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння (наркотичного або іншого). Виявлення ознак, як виходить зі змісту законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів, та є його дискреційними повноваженнями.
Пунктом 12 Розділу II Інструкції1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У пункті 7 розділу ІІІ Інструкції1452/735 визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Із сукупності наведених вище доказів, вбачається, що працівники поліції, оцінивши зовнішній вигляд, поведінку та стан ОСОБА_1 дійшли висновку, що він може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, оскільки мав такі ознаки наркотичного сп`яніння як: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, не природня блідість шкіри.
За таких обставин у поліцейського (поліцейських) було достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що давало йому (їм) право вимагати від нього як особи, яка керувала транспортним засобом, пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, що у свою чергу породжувало відповідний обов`язок для водія ОСОБА_1 , що передбачено пунктом 2.5. розділу 2 ПДР.
Із досліджених під час судового розгляду відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Пунктом 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, дослідивши наведені вище докази у їх сукупності та враховуючи те, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а також те, що вимоги працівників поліції щодо необхідності проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я в супроводі поліцейських були чіткими, зрозумілими для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було жодних об`єктивних підстав для непроходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вжиття ним заходів, спрямованих на уникнення від проходження зазначеного огляду, суд розцінює як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Таким чином, суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП, настали в момент його фактичної відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно із статтею 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, зокрема суддями міськрайонних судів, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції, окрім іншого, за статтею 130 КУпАП.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Пунктом 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення.
Поліцейські підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені, у тому числі статтею 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 437849 від 29 серпня 2025 року складений у присутності ОСОБА_1 . Із цього ж протоколу вбачається, що йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, він був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив. Жодних зауважень щодо процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зроблено не було.
У якості додатків у протоколі зазначені докази, що були досліджені у судовому засіданні, зокрема: направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 серпня 2025 року, довідка інспектора СРПП ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Ушакова Р., відеозапис з нагрудної камери поліцейського.
Отже, суд доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою посадовою особою органу поліції, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, зокрема на підставі пункту 5 розділу І, пункту 6 розділу Х, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зафіксовані у ньому дані узгоджуються із сукупністю інших доказів, досліджених судом, тому він є належним та допустимим доказом. 
Оцінюючи доводи сторони захисту щодо відсутності належних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не спростовують правомірності дій працівників поліції, з огляду на таке.
Згідно з положеннями статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Так, керування транспортним засобом в стані наркотичного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Як убачається з досліджених під час судового розгляду за участю захисника відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, поліцейськими було зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не будучи пристебнутим ременем безпеки, що відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» було підставою для зупинки транспортного засобу. Під час зупинки працівник поліції повідомив водію причину зупинки, а саме виявлене порушення Правил дорожнього руху. Як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем без пристебнутого ременя безпеки. Поліцейський повідомив йому про розмір штрафу, оформив відповідні процесуальні документи та вручив постанову. Сам по собі факт відсутності у матеріалах справи відеозапису моменту первинного виявлення порушення не свідчить про його відсутність, оскільки у подальшому цей факт знайшов своє підтвердження під час спілкування поліцейського з водієм та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Посилання сторони захисту на відсутність у матеріалах справи постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.3 «в» ПДР України не спростовує факту виявлення такого порушення, оскільки процедура розгляду справи та винесення постанови зафіксована на відеозаписі. Доводи сторони захисту про неможливість візуального встановлення факту керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки з огляду на напрямок руху транспортних засобів є припущеннями, які не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому допитаний у судовому засіданні працівник поліції пояснив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався назустріч службовому автомобілю поліції, у зв`язку з чим поліцейські візуально встановили, що водій не був пристебнутий ременем безпеки. Після цього вони розвернули службовий автомобіль, наздогнали транспортний засіб та здійснили його зупинку. Показання працівника поліції ОСОБА_2 є послідовними, логічними та узгоджуються як із відеозаписом, так і з іншими дослідженими судом доказами.
З огляду на викладене факт зупинки транспортного засобу - автомобіля марки Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 не свідчать про порушення прав останнього.
Таким чином, суд доходить висновку, що наведені стороною захисту доводи не спростовують наявності у працівників поліції підстав, передбачених пунктом 1 частин 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», для зупинки транспортного засобу.
Щодо доводів сторони захисту стосовно наявності ознак провокації в діях працівників поліції щодо спонукання водія до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема посилань на фактичну згоду ОСОБА_1 на проходження огляду та відсутність чіткої відмови, а також на порушення обов`язку поліції щодо доставки до медичного закладу, суд зазначає таке.
З відеозапису вбачається, що на початковому етапі ОСОБА_1 висловив готовність пройти медичний огляд. Водночас у подальшому він не вчиняв активних дій, які б свідчили про намір пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а згодом на законну вимогу працівників поліції пройти відповідний огляд у медичному закладі відмовився.
Суд констатує, що сам по собі факт попереднього висловлення згоди не виключає можливості подальшої відмови від проходження огляду, яка відповідно до вимог частини 1 статті 130 КУпАП утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.
Суд вкотре звертає увагу, що жодних об`єктивних перешкод для проходження медичного огляду у ОСОБА_1 не було. Дії працівників поліції, які полягали в уточненні позиції особи, роз`ясненні порядку проведення огляду та можливих правових наслідків, є реалізацією їхнього обов`язку щодо належного інформування та не свідчать про здійснення незаконного впливу.
Доводи сторони захисту про нібито однобокість або неповноту наданої інформації, а також про інформаційний чи психологічний вплив є оціночними та не підтверджені належними і допустимими доказами. Матеріали справи не містять відомостей про введення особи в оману або повідомлення їй завідомо неправдивої інформації.
Із відеозапису також убачається, що працівники поліції неодноразово пропонували пройти медичний огляд у встановленому законом порядку та роз`яснювали можливі правові наслідки як його проходження, так і відмови від нього. Таке інформування не може розцінюватися як примушування чи провокація до відмови.
Твердження про формування працівниками поліції «альтернативного сценарію поведінки», а також посилання на психологічний вплив або створення умов для прийняття рішення про відмову не підтверджені об`єктивними даними. Із відеозапису не вбачається застосування до особи будь-якого тиску, примусу чи інших неправомірних дій.
Зміна позиції ОСОБА_1 щодо проходження огляду відбулася з його власної ініціативи, а остаточне рішення про відмову було прийнято ним самостійно, добровільно та однозначно, що підтверджується його висловлюваннями, зафіксованими на відеозаписі.
За таких обставин, суд констатує, що відмова від проходження медичного огляду є результатом вільного волевиявлення ОСОБА_1 та не зумовлена протиправними діями працівників поліції. Відтак у поліцейських були відсутні підстави для доставки особи до медичного закладу після висловленої відмови.
Отже, суд доходить висновку, що доводи сторони захисту стосовно наявності ознак провокації в діях працівників поліції щодо спонукання водія до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, наявності фактичної згоди ОСОБА_1 на проходження огляду та відсутність чіткої відмови, а також порушення обов`язку працівників поліції щодо доставки водія до медичного закладу є необґрунтованими, мають характер припущення і не підтверджені належними та допустимими доказами. Відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду була добровільною, усвідомленою та однозначною, а отже, відповідно до вимог частини 1 статті 130 КУпАП утворює склад адміністративного правопорушення.
Поряд з цим суд констатує, що відповідно до статті 267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Однак, як було встановлено дії службових осіб, що складали матеріал про адміністративне правопорушення, зокрема протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП, в порядку передбаченому чинним законодавством, зокрема статті 267 КУпАП, не оскаржувалися.
Отже, твердження сторони захисту про неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, не відповідають дійсності та є суб`єктивними, до того ж незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу. 
Відтак доводи сторони захисту про неправомірність дій поліцейських під час складання протоколу є неспроможними, у зв`язку з чим суд їх відкидає.
У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я поліцейськими дотримані вимоги пункту 8 Порядку щодо складання із застосуванням технічних засобів відеозапису, протоколу про адміністративне правопорушення із зазначенням у ньому ознак наркотичного сп`яніння і дій водія щодо ухилення від огляду.
Таким чином, суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів порушення поліцейськими законодавства під час проведення процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, зокрема вимог частини 2 статті 251, статей 256, 266, 268 КУпАП та вищезазначених нормативно-правових актів, які могли б свідчити про істотні порушення — такі, що підтверджують беззаперечне порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і які, у зв`язку з цим, могли б спричинити визнання доказів, покладених судом в основу рішення, недопустимими.
Отже, суд доходить висновку, що клопотання сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, а саме, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягає.
Дослідивши і оцінивши зібрані у справі докази, які є достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, зібрані з дотриманням порядку, встановленого КУпАП, у їх сукупності, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Вимогами статті 68 Конституції України визначено, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
При вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень статті 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, у зв`язку з чим, суд вважає можливим накласти на порушника ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що є необхідним та достатнім стягненням для запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 1 січня 2024 року 3028 грн.), що складає 605 грн. 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова дійсна для пред`явлення до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області.
У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя:	О. О. Журавель