ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 751/7377/25 Головуючий у 1-й інстанції: Макаревич Я.М.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,
за участю секретаря судового засідання Будімірової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрал поліції Гаврилюк Микола Миколайович, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
27 серпня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач/апелянт/ДПП), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрал поліції Гаврилюк Микола Миколайович, про скасування постанови серії ЕНА № 5530908 від 20 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 КУпАП. 
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною та необґрунтованою, оскільки винесена без належного встановлення складу адміністративного правопорушення та без підтвердження вини належними і допустимими доказами. Позивач вказував, що фактичні обставини, викладені у постанові, не відповідають дійсності, зокрема, на передній осі напівпричепа були встановлені шини з однаковим типом малюнку протектора, що виключає наявність порушення вимог Правил дорожнього руху. Інспектором неправильно кваліфіковано нібито вчинене правопорушення, оскільки посилання у постанові зроблено на підпункт «а» пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху, який регулює питання залишкової висоти малюнка протектора, тоді як обставини, зазначені у постанові, стосуються різного малюнку шин, що підпадає під регулювання підпункту «г» цього пункту. Така невідповідність свідчить про відсутність належного з`ясування обставин справи та порушення вимог законодавства при винесенні постанови. Навіть за наявності відмінностей у візуальному зображенні протектора, це не свідчить про різний тип малюнку протектора у розумінні Правил дорожнього руху, а отже не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП. Позивач звертав увагу, що встановлення такої різниці потребує спеціальних знань та належного документування, чого відповідачем зроблено не було. Відповідачем не зібрано та не надано належних доказів відповідно до статті 251 КУпАП, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення ним правопорушення, а сама постанова не містить достатнього опису обставин та посилання на належну правову норму. За таких обставин відсутні як подія, так і склад адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.
Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову серії ЕНА № 5530908 від 20 серпня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Справу про адміністративне правопорушення закрито.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору в розмірі 605, 60 грн за рахунок бюджетних асигнувань.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе виключно за умови належного встановлення події та складу адміністративного правопорушення, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, обов`язок збирання та подання яких покладається на суб`єкта владних повноважень. Водночас відповідачем не доведено належними доказами наявності у діях позивача порушення вимог Правил дорожнього руху. Хоча матеріалами справи підтверджується наявність відмінностей у малюнку протектора шин на одній осі транспортного засобу, однак саме по собі це не свідчить про порушення вимог підпункту «г» пункту 31.4.5 ПДР України, оскільки для вантажних транспортних засобів забороняється встановлення шин з різними типами малюнку протектора, а не лише з різним його зображенням. При цьому відповідачем не встановлено та не доведено, що на транспортному засобі позивача були встановлені шини саме з різними типами малюнку протектора, а не лише візуально відмінними елементами рисунка. Визначення типу малюнку протектора потребує спеціальних знань, однак відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не здійснено належного фіксування та дослідження відповідних обставин, зокрема не складено протоколу огляду транспортного засобу, не надано висновків спеціалістів чи інших доказів, які б підтверджували наявність саме порушення у розумінні вимог ПДР. Посилання в оскаржуваній постанові на підпункт «а» пункту 31.4.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам, викладеним у ній, однак навіть з урахуванням того, що це може розцінюватися як описка, відповідачем не доведено наявності правопорушення за змістом підпункту «г» цього пункту. Суд встановив відсутність належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, у зв`язку з чим дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування із закриттям провадження у справі.
В апеляційній скарзі ДПП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначено, що 20 серпня 2025 року під час несення служби екіпажем патрульної поліції зупинено вантажний транспортний засіб «Volvo» з напівпричепом, на одній осі якого були встановлені шини з різним малюнком протектора, чим водій порушив вимоги пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 КУпАП. Факт вчинення правопорушення підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського, на якому чітко зафіксовано наявність різних малюнків протектора шин на одній осі транспортного засобу. При цьому ДПП наголошує, що інспектор під час спілкування з водієм повідомив йому суть виявленого порушення, а саме встановлення шин з різним малюнком протектора. Скаржник також посилається на положення пункту 31 ПДР України, відповідно до якого технічний стан транспортних засобів та їх обладнання має відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а також на підпункт «г» пункту 31.4.5 ПДР України, яким заборонено експлуатацію транспортного засобу у разі встановлення на одну вісь шин різних конструкцій, розмірів, моделей або з різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів. Суд першої інстанції не врахував положення ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги до безпеки технічного стану та методи контролю», відповідно до яких не допускається встановлення на одній осі колісного транспортного засобу шин різних розмірів, типів конструкції, моделей з різними рисунками протектора, призначених для застосування в різні сезони, з шипами чи ланцюгами протиковзання та без них. На переконання апелянта, зазначені стандарти підтверджують правомірність висновків поліцейського про наявність технічної несправності, з якою експлуатація транспортного засобу забороняється.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.
Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2025 року поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Гаврилюком М.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5530908, відповідно до якої 20 серпня 2025 року о 16 годині 03 хвилини на 347 км автодороги М-30 водій ОСОБА_1 , керуючи вантажним транспортним засобом «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на одній осі якого були встановлені шини з різним малюнком протектора, чим порушив вимоги пункту 31.4.5 «а» Правил дорожнього руху України - керував ТЗ, у яких висота малюнка протектора шин не відповідає нормам, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 КУпАП. Постановлено накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340, 00 гривень.
Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує такі норми чинного законодавства та фактичні обставини справи.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, а також виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Частиною першою статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тоді як суб`єктом такого правопорушення є особа, яка керує цим транспортним засобом.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила).
Пунктом 1.3 Правил передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до пункту 31.1 Правил технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинен відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Пунктом 31.4.5 Правил «Колеса і шини» забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності, зокрема, таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: 
а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм.
Для причепів установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів;
г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.
Отже, законодавець передбачив, що на одній вісі легкових автомобілів мають бути шини однієї моделі і однаковим малюнком протектора, тоді як для шин однієї вісі вантажних автомобілів установлені вимоги щодо одного типу малюнків протектора.
Зміст постанови від 20 серпня 2025 року свідчить про те, що відповідач пов`язував притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з порушенням ним вимог підпункту «а» пункту 31.4.5 Правил, тобто з недостатньою залишковою висотою малюнка протектора шини, однак в підтвердження цього не надав жодних доказів, і одночасно із встановленням на одній осі шин з різним малюнком протектора, що є вимогою до шин легкових автомобілів.
Відповідно до пункту 1 Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26 липня 2013 року № 549, шини класифікуються, зокрема, за типом рисунка протектора. Згідно з пунктом 7 розділу 2 цих Правил за типом рисунка протектора шини поділяються на дорожні, універсальні, кар`єрні та підвищеної прохідності, а також розрізняються за особливостями розташування елементів рисунка.
З матеріалів справи вбачається, що на одній осі транспортного засобу, яким керував позивач, дійсно були встановлені шини з візуально різним малюнком протектора, що підтверджується відеозаписом та фотоматеріалами і не заперечується самим позивачем.
Водночас суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що законодавець не ототожнює поняття «різні малюнки протектора» та «різні типи малюнків протектора», при цьому для вантажних транспортних засобів правове значення має саме встановлення різних типів малюнку протектора, а не будь-яких відмінностей у його візуальному зображенні.
Згідно з дослідженими відео- та фотоматеріалами одне колесо має прямолінійний малюнок протектора по радіусу, тоді як інше - дещо хвилеподібний, однак така візуальна відмінність не дає можливості встановити, чи належать зазначені шини до різних типів малюнків протектора у розумінні наведених норм.
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що визначення типу малюнку протектора потребує спеціальних знань, а тому без відповідного технічного дослідження або залучення спеціаліста встановити такі обставини неможливо. Водночас відповідачем не складено належного акту огляду транспортного засобу, не зафіксовано технічні характеристики шин, не надано висновків експертів чи спеціалістів та не наведено інших доказів, які б підтверджували наявність саме різних типів малюнків протектора.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами у справі є фактичні дані, які повинні бути належними та допустимими, тобто такими, що зібрані у спосіб, визначений законом, та містять інформацію щодо предмета доказування.
Частина перша статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає право поліції використовувати технічні засоби для фіксації правопорушень, однак така фіксація не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку належного доведення складу правопорушення.
Таким чином, надані відповідачем відео- та фотоматеріали підтверджують лише факт наявності певної візуальної відмінності у малюнку протектора шин, однак не доводять встановлення на одну вісь транспортного засобу шин з різними типами малюнків протектора, що є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення у даному випадку.
Згідно з пунктом 3.1.4 Правил неналежний технічний стан шин має наслідком заборону експлуатації транспортного засобу.
Відповідач не надав доказів заборони ОСОБА_1 щодо експлуатації напівпричепа з різними шинами на одній осі, що нівелює доводи Департаменту патрульної поліції про невідповідність шин встановленим вимогам.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова правомірно скасована.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 229, 272, 286, 308, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.