Справа № 362/8042/25
Провадження № 2/362/1994/26
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
05 травня 2026 року
суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вона є дочкою відповідача, проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.
Посилаючись на те, що вона навчається на денній формі навчання та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, позивачка просить стягнути з відповідача, який не надає їй матеріальної допомоги, аліменти на її утримання до досягнення нею двадцятитрирічного віку та половину суми сплаченої за навчання у трьох семестрах (а.с. 34 – 37).
Ухвалою від 10 березня 2026 року прийнято до розгляду заяву позивача від 02 березня 2026 року про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивачка збільшила суму стягнення оплачених витрат на її навчання та окрім аліментів також просила стягнути з відповідача на її користь 31 800 гривень у відшкодування за навчання (а.с. 56 – 59, 146).
Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.
Представник відповідача надав суду відзив на позов у якому повідомив, що відповідач офіційно працевлаштований, його заробіток є низьким, відповідач має хронічні захворювання та витрачає на лікування більшу сатину свого заробітку.
Представник відповідача заперечив щодо вимог позову та просив відмовити в його задоволенні (а.с. 67 – 72).
Окремо, у зв`язку із заявою про поновлення процесуального строку, адвокату Каращуку Ю.І. слід роз`яснити, що за приписами цивільного процесуального закону, строк для подачі відзиву обраховується не з моменту ознайомлення з матеріалами цивільної справи, а з дня отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження по справі.
Зокрема, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження по справі 04 березня 2026 року, що підтверджується копією судового повідомлення та відповідним поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 43, 63, 64).
Тобто, у даному випадку, представником не пропущено строк для подачі відзиву.
Відповідачка надала суду відповідь на відзив за змістом якого не погодилась із запереченнями викладеними у відзиві та просила задовольнити позов (а.с. 150 – 152).
Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Позивачка є дочкою відповідача, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 квітня 2007 року (а.с. 7).
Згідно із довідкою № 534/25 від 14 жовтня 2025 року Приватний вищий навчальний заклад «Київський університет культури», ОСОБА_1 дійсно є студентом 2-го курсу денної форми здобуття освіти; термін навчання до 30 червня 2027 року (а.с. 38).
Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Отже, із змісту наведеної норми сімейного законодавства вбачається, що нею встановлено дві умови за існування яких батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, а саме:
-якщо у зв`язку з навчанням повнолітні дочка, син потребують матеріальної допомоги;
-якщо, батьки можуть надавати матеріальну допомогу.
Тобто, наведені положення закону чітко, безальтернативно та імперативно вказують на те, що батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу, а потреба дитини в такій допомозі виникла та існує саме виключно у зв`язку з їх навчанням.
Згідно із частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Насамперед, під час розгляду справи судом не встановлено і позивачем не доведено, що вона у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги.
Також, за змістом позову позивачка не вказує на необхідність допомоги для неї, яка (необхідність) виникла та існує саме виключно у зв`язку із її навчанням.
Крім того, вирішуючи дану справу по суті вимог, суд обов`язково враховує та керується наступними правовими висновками суду касаційної інстанції.
Із змісту доданого до позову Договору № 9279106 про навчання в Київському університеті культури без номеру і дати (а.с. 14 – 15), вбачається, що у даному випадку позивачка отримує вищу освіту, однак: навчання дитини у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат згідно зі статтею 185 СК України (постанова Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 638/13860/16-ц).
Також, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а тому такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України (постанова КЦС ВС від 26 серпня 2020 року по справі № 336/1488/19).
При цьому, позивачка досягла повноліття, а тому відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 185 СК України, на яку посилається позивачка за змістом позову, обґрунтовуючи свої вимоги.
Досліджуючи, аналізуючи та оцінюючи зміст доданого до позову Договору № 46627 про надання освітніх послуг з підготовки здобувача з фаховою передвищою освітою без номера і дати (а.с. 12 – 13), за яким позивачка є здобувачем фахової передвищої освіти, суд враховує правові позиції відповідно до яких:
-такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання, а підготовка до зовнішнього незалежного оцінювання, заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу, придбання посібників, не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2022 року по справі № 761/27222/20);
-підготовка до зовнішнього незалежного оцінювання, заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу, придбання посібників не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України (постанова КЦС ВС від 29 квітня 2022 року по справі № 761/27222/20).
Отже, понесення таких витрат на підготовку позивачки до вищої освіти є добровільним волевиявленням та не належить до додаткових витрат дитини та витрат пов`язаних із навчанням.
Крім того, за змістом позову позивачка не вказує на необхідність допомоги їй, яка виникла та існує саме виключно у зв`язку з її навчанням.
Зокрема, під час розгляду справи судом не встановлено і позивачем не доведено, що вона саме у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги.
Натомість, витрати на харчування і одяг (на які посилається позивачка за змістом позову) не є такими, що виникли саме у зв`язку з її навчанням, оскільки потреби людини в забезпеченні харчування і одягу, існують незалежно від того чи навчається людина чи ні.
Клопотань про забезпечення і/або витребування доказів до та під час розгляду справи заявлено не було.
Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено що позивачка саме у зв`язку із навчанням дійсно потребує матеріальної допомоги.
Серед іншого, до позовної заяви не додано та під час розгляду справи суду не надано будь-яких фактичних, прямих і беззаперечних доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй доньці у зв`язку із навчанням останньої.
Натомість, відповідно до довідки № П0000000005 від 24.02.2026 року Державного підприємства Національний палац мистецтв «Україна», відповідач офіційно працевлаштований та має середньомісячний дохід в розмірі 11 000 гривень 00 копійок (а.с. 137).
Як наслідок, слід зробити висновок, відповідач не може надавати матеріальну допомогу своїй дочці у зв`язку із навчанням останньої, оскільки він має низький рівень фінансового доходу.
Тобто, передбачена частиною першою статті 199 СК України умова про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, а тому слід зробити висновок, що при існуючих обставинах, немає обов`язку відповідача утримувати свою дочку до досягнення нею двадцяти трьох років.
Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено що дочка відповідача у зв`язку із навчанням дійсно потребує матеріальної допомоги, а відповідач може її надавати.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Одночасно, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові судові витрати позивачки на оплату правової допомоги адвоката, слід покласти на позивачку (а.с. 61, 62).
На підставі викладеного, керуючись статтею 199 СК України, статтями 1 – 13, 19, 23, 27, 34, 76 – 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 – 265, 273 – 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні цивільного позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду – 05 травня 2026 року.