Єдиний унікальний № 946/4433/26 
Провадження № 1-кп/946/446/26 

У К Р А Ї Н А
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________

ВИРОК
Іменем України

30 червня 2026 року        м. Ізмаїл
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області 
у складі: головуючого – судді    ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання   ОСОБА_2 , 
розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026162150000436, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, такого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 Кримінального кодексу України (далі – КК),
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,
інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою та довідкою про вручення судової повістки про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.07.05.2026 приблизно о 10:01 год. у м. Ізмаїлі Одеської області (далі – м. Ізмаїл) працівник поліції – старший дільничий офіцер поліції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , будучи одягнений у формений одяг, маючи спеціальний жетон, спільно із військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діяли в межах наданих їм законом повноважень та відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №129 «Про організацію роботи груп оповіщення військовозобов`язаних 07.05.2026» щодо здійснення заходів з перевірки документів, встановлення осіб громадян та забезпечення виконання вимог законодавства у сфері мобілізації, на вул. Миколаївській, неподалік пров. Перемоги в м. Ізмаїлі, зупинили ОСОБА_3 . 
У ході виконання службових обов`язків працівником поліції старшим дільничим офіцером поліції ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» було висунуто законну вимогу ОСОБА_3 пред`явити документи, що посвідчують особу, та надати можливість для його ідентифікації. Однак ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що перед ним знаходяться працівник правоохоронного органу та військовослужбовці, які виконують службові обов`язки, відмовився виконати законні вимоги щодо пред`явлення документів, поводив себе зухвало, підвищував тон, провокував конфлікт, чим свідомо створив перешкоди у здійсненні працівником поліції своїх службових обов`язків.
Надалі, продовжуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на уникнення встановлення особи та перешкоджання законній діяльності працівників правоохоронного органу, ОСОБА_3 , перебуваючи у конфліктній ситуації, раптово дістав із кишені кофти предмет, зовні ознаки якого були подібні до ручної бойової гранати, яку утримував у лівій руці та правою рукою схопився за кільце запалу вказаної гранати, чим умисно створив для працівника поліції та військовослужбовців РТЦК та СП обґрунтоване сприйняття наявності реальної загрози їх життю та здоров`ю. 
Далі, ОСОБА_3 , розуміючи що його дії спрямовані на перешкоджання законних вимог працівника поліції, погрожував вбивством працівнику правоохоронного органу, через можливий вибух предмету, схожого на гранату, який останній тримав у лівій руці та правою рукою тримався за кільце запалу гранати, чим своїми діями запевнив поліцейського у можливості детонування гранати, вчиняв на поліцейського та військовослужбовців РТЦК та СП психологічний тиск з використанням предмета, що схожий на гранату та таким чином втік з місця події. 
2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК, а саме погроза вбивством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Частина статті КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України
«Стаття 345. Погроза або насильство щодо працівника правоохоронного органу
1. Погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, –
карається виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддавали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позицій, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, що стосуються його особи та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.
5.Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. У ході судового розгляду він детально розповів про обставини кримінального правопорушення, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 07.05.2026 о 10:00 год. він вийшов з дому в магазин без документів. Біля нього зупинилось авто, з якого вийшов поліцейський та почав вимагати пред`явлення документів, на що він повідомив, що документів у нього з собою немає, вони можуть пройти до нього додому, де він і зможе надати їх. Але його почали вантажити в автомобіль для з`ясування відомостей про його особу, від цього він злякався та дістав з кишені муляж гранати. Це налякало поліцейського та він втік додому. В подальшому у нього вдома був проведений обшук та цей муляж гранати був вилучений у нього. На даний час він зробив належних висновків для себе та запевнив суд, що в подальшому не допустить такої поведінки, тому просив суд не карати його суворо. Обвинувачений також зазначив, що він хворіє на епілепсію, нещодавно переніс інсульт та у нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, які, хоч і проживають з матір`ю, але він бере участь в їх утриманні та догляді.
6.Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 345 КК як погроза вбивством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
7.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає, оскільки обвинувачений хоч і визнав вину та погодився з обставинами, що викладені в обвинувальному акті, але щиро не покаявся, не виказав щирого жалю з приводу вчиненого ним злочину, посилався на те, що докладно не пам`ятає як саме розвивалися події під час злочину.
8.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання
9.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 – 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
10.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від санкції частини статі обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин.
11.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.
12.Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 у справі № 207/5011/14-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
13.Суд враховує те, що за ступенем суспільної небезпечності (тяжкості) вчинений ОСОБА_3 злочин, хоча і відноситься до простого (основного) складу злочину, оскільки він містить у собі основні ознаки і не містить обтяжуючих (кваліфікуючих) обставин, але з урахуванням конкретних дій обвинуваченого щодо погрози вбивством щодо працівника правоохоронного органу під час воєнного стану у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, свідчить про підвищену його суспільну небезпечність.
14.Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_3 , то з медичних довідок вбачається, що він на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Має на утриманні двох неповнолітніх дітей. За місцем проживання сусідами характеризується позитивно. Хоча сторона захисну й послалася на неналежний стан здоров`я обвинуваченого, але підтверджуючих документів цього не надала.
15.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні. Орган з питань пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства.
16.Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних досудової доповіді, середніх ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст.345 КК та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, оскільки, на думку суду, призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
17.Також, суд вважає, що з урахуванням даних досудової доповіді та встановлених судом обставин виправленню ОСОБА_3 сприятиме додатково покладені обов`язки, передбачені п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку
18.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2026 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, до 06.07.2026, строк дії якого необхідно продовжити до набранням виром законної сили, у зв`язку з цим на підставі ч. 7 ст. 72 КК ОСОБА_3 слід зарахувати період перебування під цілодобовим домашнім арештом з 08.05.2026 до набрання вироком законної сили у строк покарання, виходячи із співвідношення – три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
19.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч.4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК. 
20.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз на загальну суму 5 776,32 грн.

Керуючись ст.ст. 369 – 371, 373 – 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд –

ухвалив:
21. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
22.У відповідності до ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в два роки не вчинить систематично (три та більше) правопорушень, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
23.Згідно зі ст. 76 КК, покласти на ОСОБА_3 обов`язки, що передбачені ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК, а саме:
– періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
– повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;
– не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
– виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
24.У силу ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 30 червня 2026 року.
25.До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_3 застосований ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2026 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною йому цілодобово залишати місце проживання, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, на тих самих умовах та з покладанням тих самих обов`язків.
26.Згідно з ч. 7 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання у виді позбавлення волі строк цілодобового домашнього арешту з 08.05.2026 до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.
27.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у сумі 5 776,32 грн (п`ять тисяч сімсот сімдесят шість гривень 32 коп.).
28.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2026 арешт, та:
– корпус від предмету №1 ззовні схожого на гранату з написами «23Р 25422-45Т», який упаковано до сейф-пакету НПУ NPU6100211; запал від предмету №1 ззовні схожого на гранату, який упаковано до сейф-пакету НПУ NPU6100214; корпус від предмету №2 ззовні схожого на гранату з написами «5-12 8Т», який упаковано до сейф-пакету НПУ NPU6100213; запал (надламаний) від предмету №2 ззовні схожого на гранату, який упаковано до сейф-пакету НПУ NPU6100212 – конфіскувати; 
– 40 предметів ззовні схожих на набої з гумовою серцевиною з написами «СОВА 9 мм», які разом упаковано до сейф-пакету НПУ ICR0163835; два змиви на марлевий тампон з предметів, що схожі на корпусі гранат, що упаковані у два паперових конверта, – знищити.
29.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
30.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.
31.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
32.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
33.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду        ОСОБА_1