ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/88/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року 
у справі №280/88/26 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Запорізькій області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень,- 

ВСТАНОВИВ:

05.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.12.2024 №00224070708 та №00224090708. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/88/26.
Після відкриття провадження у справі від ГУ ДПС у Запорізькій області до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Заява мотивована тим, що податкові повідомлення-рішення від 12.12.2024 №00224070708 та №00224090708 належним чином відправлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення фізичній особі-підприємцю, тому строк на оскарження цих податкових повідомлень-рішень у позивача сплинув 20.06.2025. 
Представник позивача проти заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду заперечував, вказуючи, що позивач дізнався про прийняті податкові повідомлення-рішення відносно нього після відкриття виконавчого провадження за заявою ГУ ДПС у Запорізькій області в позові про стягнення податкового боргу у справі №280/3982/25. Також представник позивача зазначив, що позивач звернувся до адвоката, який направив адвокатський запит до ГУ ДПС у Запорізькій області про надання матеріалів фактичної перевірки разом з податковими повідомленнями-рішеннями. У відповідь на адвокатський запит 14.10.2025 були отримані оскаржувані податкові повідомлення-рішення та матеріали фактичної перевірки, тому позивачем не пропущений 6-ти місячний строк звернення до суду від дня, коли він фактично дізнався про прийняття податкових повідомлень рішень. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року адміністративний позов залишено без розгляду. 
Суд виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення направлялись податковим органом позивачу поштовим відправленням, яке було повернуто відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд, пославшись на положення Податкового кодексу України, зазначив, що позивач має обов`язок забезпечити отримання всієї кореспонденції, яка надходить від контролюючого органу, а у разі не виконання такого обов`язку не має можливості посилатися на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Також, суд врахував, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справи №280/3982/25 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу за податковими повідомленнями рішеннями, які є предметом оскарження у цій справі. Суд встановив, що під час розгляду справи №280/3982/25 на адресу позивача направлялись як ухвала про відкриття провадження у справі, так і рішення суду, якими позовні вимог контролюючого органу були задоволенні, проте процесуальні документи від суду позивачем засобами поштового зв`язку також не були отримані.
За таких обставин, суд погодився з доводами відповідача, що з 20.12.2024 позивач вважається таким, що дізнався про прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, а відповідно і про порушення своїх прав, тому звернувшись до суду лише 05.01.2026, позивач пропустив встановлений чинним законодавством строк звернення до суду. Поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не наведено, а наведені обставини не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд порушив процесуальний порядок розгляду справи у випадку виявлення недоліків позовної заяви після відкриття провадження у справі. Зокрема, скаржник зазначає, що суд повинен був залишити позовну заяву без руху та надати позивачу можливість подати клопотання про поновлення пропущеного строку.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, а саме: 
1. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
2. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
3. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
4. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.
Отже, положення Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.
При цьому, відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
За загальним правилом питання дотримання позивачем строку звернення із позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а пропуск цього строку є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких такий строк пропущений, не відповідають критеріям поважності. Суд може повернутися до вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду й після відкриття провадження, і, установивши, що об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду не існувало, постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
Частинами тринадцятою, п`ятнадцятою статті 171 КАС України передбачено повноваження суду першої інстанції у разі встановлення після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановити ухвалу про залишення заяви без руху та надати строк для усунення її недоліків, і залишення її без розгляду в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.
Закріплений у частинах першій-третій статті 123 КАС України порядок дає підстави для висновку, що в обох випадках (як і до, так і після відкриття провадження) застосуванню процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду має передувати оцінка судом зазначених у заяві позивача про поновлення строку звернення з позовом причин пропуску такого строку.
До відкриття провадження у справі реалізація відповідних процесуальних гарантій відбувається шляхом залишення позовної заяви, поданої за межами строків звернення до суду, без руху із пропозицією подати заяву про його поновлення або вказати інші, ніж ті, що зазначені в позовній заяві, підстави для поновлення цього строку.
Подібним чином законодавець урегулював і механізм залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду, факт якого встановлено після відкриття провадження у справі, закріпивши у частині третій статті 123 КАС України правило, що позов залишається без розгляду, якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що залишення позовної заяви без руху - це процесуальна дія, яка застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. У разі подання позивачем клопотання про поновлення строку звернення із позовною заявою, суд повинен надати йому оцінку та вирішити шляхом визнання/невизнання причин пропуску такого строку поважними/неповажними.
За обставин цієї справи, системний аналіз положень статті 123 КАС України, дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача у спірних правовідносинах, є надання можливості останньому скористатися правом подати заяву, в якій вказати причини поважності пропущеного строку, якому має передувати постановлення ухвали про залишення позовної/позовних заяв без руху.
Такий порядок пов`язаний з тим, що саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Разом з тим, у цій справі суд першої інстанції не надав можливості позивачу скористатися правом подати заяву про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом із зазначенням інших причин пропуску такого строку.
Верховний Суд у справі № 640/5645/19 (постанова від 23.09.2020) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України, дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.
На неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 08.08.2019 у справі № 480/106/19, від 11.02.2020 у справі № 640/9242/19, від 10.06.2020 у справі № 620/1715/19, від 23.09.2020 у справі № 640/5645/19, від 03.12.2020 у справі № 817/660/18, від 17.03.2021 у справі № 160/3092/20, від 18.03.2021 у справі № 640/23204/19, від 31.01.2023 у справі № 640/18309/21, від 23.11.2023 у справі № 640/15942/19 (підхід до тлумачення вимог статті 123 КАС України).
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, із урахуванням наведених вище позицій Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, не залишив позовну заяву без руху із зазначенням недоліків, які необхідно усунути (у тому числі з урахуванням доводів відповідача), чим не надав позивачу можливості повідомити про причини (у разі наявності таких) поважності пропуску строку на звернення до суду.
По суті постановленої судом першої інстанції ухвали про залишення позовної заяви без розгляду суд апеляційної інстанції зазначає таке.
За змістом ст.123 КАС України поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється за наявності поважних причин, під якими слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, а саме: коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення. При цьому йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.
Стосовно моменту, коли особа могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.02.2021 у справі №800/30/17 (99901/328/18) зауважила, що вжиття конструкції "повинна була дізнатися" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
В спірному випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою, коли позивач дізнався про прийняті відповідачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 12.12.2024 №00224070708 та №00224090708.
Судом з`ясовано, що означені податкові повідомлення-рішення направлені за податковою адресою позивача 12.12.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, але 20.12.2024 конверт повернувся з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
За позицією відповідача, підтриманою судом першої інстанції, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду слід керуватися правилом, встановленим п.42.5 ст.42 ПК України, а саме: у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
Отже, за висновком суду першої інстанції податкові повідомлення-рішення вважаються врученими позивачу 20.12.2024, тому позивач, звернувшись до суду лише 05.01.2026, пропустив встановлений чинним законодавством строк звернення до суду.
Суд апеляційної інстанції вважає такий підхід помилковим, оскільки встановлене наведеною правовою нормою Податкового кодексу України правило застосовується виключно для цілей цього Кодексу, і якщо в розумінні Податкового кодексу України податкові повідомлення-рішення 12.12.2024 №00224070708 та №00224090708 вважаються врученими позивачу, то для обчислення строку звернення до суду з позовом про їх оскарження визначальним є момент, коли позивач дізнався, мав дізнатися, про ці податкові повідомлення-рішення.
Таким чином, факт повернення рекомендованого листа, направленого на адресу позивача за закінченням терміну зберігання не є свідченням обізнаності позивача про прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення, отже, дата 20.12.2024 не впливає на момент початку відліку строку, встановленого ст. 122 КАС України, для звернення із позовом у цій справі. 
Також суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою наведені представником позивача обставини щодо отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та матеріалів фактичної перевірки на адвокатський запит 14.10.2025. 
Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції вказаних обставин не з`ясував, аргументам позивача з цього приводу оцінки не надав, що свідчить про те, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Наведене вище відповідно до ст.320 КАС України є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадження у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 310, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року у справі №280/88/26 - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадку та строки, передбачені ст.ст.328,329 КАС України. 

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров