Справа № 725/1862/26 
Провадження № 2/715/602/26 

ЗАОЧНЕ РIШЕННЯ
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року   селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретар судового засідання Затолошна Р.В.

розглянуви у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 07.08.2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22039000140303, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 18000 грн., строк кредитування 24 місяців, кінцева дата повернення кредиту 07.08.2021 року.
АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу ОСОБА_1 кредит.
15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу №15/12/21, у відповідності до умов якого до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» передано право грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24963,85 грн.
Вказує на те, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого заборгованість за кредитним договором становить 24963,85 грн., з яких: 13767,68 грн. заборгованість по тілу кредиту, 0,20 грн. заборгованість по відсоткам, 11195,97 грн. заборгованість по комісії.
Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 22039000140303 від 07.08.2019 року в розмірі 24963,85 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн.
В судове засідання представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи, відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що 07.08.2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22039000140303.
Згідно з п.1.1. договору, за цим договором банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі.
Відповідно до п.1.2. договору, банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 18000 грн.; строк кредитування 24 місяці; кінцева дата повернення кредиту 07.08.2021 року; цільове призначення на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 07.08.2019 р. по 06.03.2020 р. 7 % від суми кредиту, з 07.03.2020 р. по 06.09.2020 р. 5,58 % від суми кредиту, з 07.09.2020 р. по 06.03.2021 р. -4 % від суми кредиту, з 07.03.2021 р. по по 07.08.2021 – 2,25 % від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом в розмірі 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних.
Пунктами 2.1., 2.2. договору передбачено, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплата процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (далі обов`язковий платіж). Дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього договору.
Також, 07.08.2019 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти.
Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 18000 грн.
15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу №15/12/21, у відповідності до умов якого до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24963,85 грн.
Відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання не виконував в повному обсязі, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за кредитним договором № 22039000140303 від 07.08.2019 року в сумі 24963,85 грн., з яких: 13767,68 грн. заборгованість по тілу кредиту, 0,20 грн. заборгованість по відсоткам, 11195,97 грн. заборгованість по комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості.
05.06.2025 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» направило відповідачу ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості по кредитному договору № 22039000140303 від 07.08.2019 року та запропоновано погасити заборгованість в сумі 24 963,85 грн., однак вказана досудова вимога залишена без реагування.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною 2 ст.1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, «ЦИКЛ ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , який зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, зокрема тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами.
Щодо позовних вимог про стягнення комісії за розрахунково-касове обслуговування кредиту в сумі 11 195,97 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до умов договору, щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 07.08.2019 р. по 06.03.2020 р. 7 % від суми кредиту, з 07.03.2020 р. по 06.09.2020 р. 5,58 % від суми кредиту, з 07.09.2020 р. по 06.03.2021 р. -4 % від суми кредиту, з 07.03.2021 р. по по 07.08.2021 – 2,25 % від суми кредиту.
Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року (справа № 496/3134/19) відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі № 583/3343/19 та від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20, та прийшла до висновку, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Тому банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги.
Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Проаналізувавши норми законодавства, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць.
Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 суд дійшов до висновку, що оскільки у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), при цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Кредитний договір у даній справі не містить положень про надання банком позичальнику будь-яких додаткових та/або супутніх послуг.
Однак, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, періодичність їх надання та вартість, що надаються банком та за які ним встановлена комісія за обслуговування кредиту. Також не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем відповідних додаткових послуг, за які має бути сплачена комісія.
Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а також фактичного надання таких послуг відповідачеві, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати щомісячну комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З розрахунку суми несплачених комісй за користування кредитом вбачається як нарахування комісійної винагороди згідно кредитного договору № 2203900014030 від 07.08.2019 року у розмірі 20 250,00 грн., так і погашення нарахованої комісії у розмірі 9054,03 грн.
Суд вважає, що оскільки комісія за обслуговування кредитної заборгованості нараховувалась позивачем за дії, які він вчиняв на власну користь, при цьому позивачем не вказано перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, а тому в задоволенні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту в сумі 11 195,97 грн. необхідно відмовити.
Крім того, виходячи із того, що умова договору щодо сплати комісії є нікчемною, сплачені на погашення нарахованої комісії кошти в сумі 9054,03 грн. не можуть вважатися належним виконанням зобов`язання зі сплати комісії та підлягають зарахуванню в рахунок погашення основного боргу.
Оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення, то наслідком визнання умов кредитного договору нікчемними є перерахунок відповідної заборгованості.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 713,85 грн. (24963,85 – 11195,97 - 9054,03 = 4713,85).
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи вимог ст. 141 ЦПК України, заявлені витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 665 грн., оскільки позовні вимоги задоволено на 19 %.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн., що є мінімально визначеним розміром судового збору за подання позову до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13,19,76-81,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд,-

В С Т А Н О В И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 43453613, р/р НОМЕР_2 у АТ «СЕНС БАНК», код банку (МФО): 300346, адреса: 04112, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8) заборгованість за кредитним договором № 22039000140303 від 07.08.2019 року в розмірі 4713,85 (чотири тисячі сімсот тринадяцять) гривень 85 копійок, витрати зі сплати судового збору у сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 23.06.2026 року.

Суддя