ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/29514/25
категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у формі протоколу №62 від 02 грудня 2025 року, оформлене повідомленням від 10.12.2025 за №1940/6/3347;
- зобов`язати Комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняте відповідне рішення із урахуванням наданої правової оцінки.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачем подано відповідачу заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку з тим, що у нього на утриманні перебувають троє дітей віком до 18 років. Однак, рішенням, оформленим протоколом за №62 від 02 грудня 2025 року, відповідач відмовив позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а тому позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою судді від 05.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
26.01.2026 через систему "Електронний суд" представником ІНФОРМАЦІЯ_1 подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 , має право на участь у вихованні її дітей за умови проживання однією сім`єю. При цьому, обов`язок щодо її утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останньої немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. За встановлених обставин, позивачем не надано доказів, що ОСОБА_3 не має матері, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, здатних її утримувати або наявності у її матері та/або у вказаних осіб поважних причин, з яких вони не можуть надавати їй належного утримання. Таким чином, належних та достатніх доказів на підтвердження факту перебування на утриманні позивача трьох дітей віком до 18 років до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу та до позовної заяви не додано.
28.01.2026 через систему "Електронний суд" представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, в якому він просить позовні вимоги розглядати в новій редакції, а саме:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у формі протоколу №68 від 24 грудня 2025 року, оформлене повідомленням від 25.12.2025 року №1940/6/3451;
- зобов`язати Комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняте відповідне рішення із урахуванням наданої правової оцінки.
29.01.2026 представником позивача подано відповідь на відзив.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач) є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у відповідача.
18.12.2025 позивачем подано заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період. Підставою для надання відстрочки позивач визначив пункт 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На підтвердження права на відстрочку позивачем до заяви було долучено такі документи: свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України); дані з ЄРБ про відсутність стягнення аліментів; свідоцтво про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ; акт обстеження умов проживання; акт депутата; довідка про склад сім`ї; витяг з РАГС; копію посвідчення багатодітної родини.
За результатами розгляду заяви позивача комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено, що протоколом №68 від 24.12.2025 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Причина відмови: в наданому свідоцтві про народження ОСОБА_3 не зазначене батьківство військовозобов`язаного та відсутні документи, що підтверджують факт перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного. Не надано документи, що підтверджують відсутність у неповнолітньої падчерки матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їй належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим; вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду: рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька.
Позивач, вважаючи відмову відповідача у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» протиправною, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів (далі також Закон України №3543-XII).
Статтею 23 цього Закону визначено перелік військовослужбовців, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, та яким може бути надана відстрочка від військової служби.
Особами, що мають право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п. 3 ч. 1 статті 23 Закону України №3543-XII (в редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин) є зокрема військовозобов`язані, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі також Порядок №560).
Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7.
Згідно з додатком 5 до Порядку №560 жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації додають такі документи: свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 затверджене Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154). Згідно із абзацом 9 пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних. Відтак, оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та в особливий період, у тому числі в період дії воєнного стану, яка надається в установленому порядку, належить до повноважень територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування військовозобов`язаного на військовому обліку, а рішення про надання або відмову у наданні відстрочки оформляється протоколом.
Водночас, у Порядку №560 (додаток 5 Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) визначений перелік документів, які повинні бути надані військовозобов`язаним для отримання ним відстрочки з цієї підстави, серед яких:
свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та (або) рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовозобов`язаного (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності), та один з таких документів:
свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше);
рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;
рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;
письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні;
свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та документи, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим; вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька);
інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) стягнення аліментів з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки.
Як встановлено судом, позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.12.2010.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_4 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.01.2014 народилась ОСОБА_5 , батьками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
При цьому, ОСОБА_2 має доньку ОСОБА_3 , батько якої у свідоцтві про народження визначений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (зі слів матері), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 від 06.04.2016, виданим Коростишівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є багатодітною сім`єю.
Згідно довідки від 31.10.2025 №366, яка видана Коростишівською міською радою, кількість членів сім`ї ОСОБА_1 становить 4 чоловіка, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 - падчерка, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 - донька, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - донька, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`я зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 . Громадянин ОСОБА_1 приймає участь у вихованні, утриманні дітей та забезпечує їх всім необхідним: харчуванням, одягом, предметами побуту та іншим.
При цьому, у вказаній довідці та у позовній заяві позивачем зазначено, що мати дітей - ОСОБА_2 , впродовж останніх трьох років перебуває за межами України, однак до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження зазначеного.
Постановою Кабінету Міністрів України № 519 від 6 травня 2025 року внесені зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації та надано право на відстрочку від мобілізації чоловікам, які виховують та утримують не рідних дітей віком до 18 років, зокрема дітей дружини від попереднього шлюбу (падчерок або пасинків), якщо такі діти не мають інших родичів І та ІІ ступеня споріднення (брати, сестри, дід, баба), або якщо такі особи через свій стан здоров`я не можуть виховувати та утримувати дітей.
Статтею 157 Сімейного кодексу України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч. 5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.
Згідно з ч. 1 статті 260 Сімейного кодексу України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їх вихованні. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.
Оскільки приписами Сімейного кодексу України обов`язок по вихованню дитини покладений на її батька, а відповідно до ч. 1 статті 260 Сімейного кодексу України вітчим реалізує таке право на добровільних засадах, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що на вітчима розповсюджуються положення частини першої статті 23 Закону № 2232-ХІІ.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформульованої у постанові від 14.12.2023 у справі №160/11228/23, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, покладений саме на батьків дитини.
Відповідно до ст. 260 СК України, вітчим, якій проживає однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, лише має право брати участь у їхньому вихованні.
Доказів, які б підтверджували відсутність інших осіб, які можуть надавати належне утримання падчерці, позивачем відповідачу надано не було.
Обов`язку утримувати падчерку та пасинка у позивача відповідно до СК України немає, а за таких обставин відсутні підстави для надання відстрочки від призову, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». з урахуванням наданих позивачем документів.
Відтак, ключовими умовами для можливості одержати відстрочку з підстави, на яку покликається позивач, є наявність не менше трьох неповнолітніх дітей, які є його біологічними дітьми та перебувають на утриманні військовозобов`язаного.
Якщо серед цих дітей є ті, які не є рідними, необхідною умовою є відсутність інших осіб, здатних утримувати цих дітей, тобто заявнику необхідно довести, що діти не мають інших членів сім`ї, які могли б забезпечити їх утримання. Це стосується рідного батька, якщо він помер, позбавлений батьківських прав, визнаний безвісно відсутнім, перебуває в місцях позбавлення волі або з інших причин не бере участі в утриманні дітей; діда, баби, повнолітніх братів чи сестер, якщо ці особи відсутні або не можуть забезпечувати утримання через поважні причини (наприклад, інвалідність, непрацездатність, підтверджені документально). Якщо ж такі особи є і можуть надавати утримання, то право на відстрочку може бути втрачене.
Зважаючи на вказане, позивач повинен був надати до своєї заяви документи, які б засвідчували/підтверджували те, що саме він здійснює виховання та утримання падчерки, або документ про те, що у неї немає інших осіб, які відповідно до закону повинні надавати їй належне утримання, або докази того, що інша уповноважена особа не може здійснювати виховання та утримання дитини.
Крім того, наявність у сім`ї позивача статусу багатодітної згідно з правовою позицією Верховного Суду (постанова від 7 листопада 2024 у справі №340/2502/23) не надає права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за відсутності встановленого факту утримання саме військовозобов`язаним трьох і більше дітей віком до 18 років.
Отже, у спірних правовідносинах позивач, звертаючись до відповідача із заявою про оформлення відстрочки від призову, не надав належних доказів, які підтверджують дотримання умов надання такої відстрочки з підстави, на яку він покликається.
Як наслідок, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 є правомірним та не підлягає до скасування.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

15.06.26