Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/6865/25
Провадження № 3/332/182/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.05.2026 м. Запоріжжя
Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М., за участю, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Пархоменка А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює інженером в АТ «Запоріжжяобленерго», місце проживання: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130 КУпАП, 
встановив:
15.12.2025 о 20:10 годин в м. Запоріжжя, вул. Скворцова, буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Від керування відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що винним себе не визнає. Він працює в АТ «Запоріжжяобленерго», однак після роботи займається збиранням дронів та відвозить їх на бойові позиції. 15.12.2025 року приблизно о 21.00 годині йому необхідно було відвезти автомобіль та дрони. Коли його зупинили співробітники поліції, він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, бо треба було віддати транспортний засіб для виїзду на бойові завдання. Він не є військовослужбовцем ЗСУ, однак є членом Української добровольчої армії і головний видав такий наказ. Пізніше він здав аналізи, однак вже без присутності поліцейського, був тверезим.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він працює в Обслуговуючій компанії «Дом комфорт», заступником директора, окрім того є начальником штабу служби логістики Української добровольчої армії. 15.12.2025 року йому та ОСОБА_1 була поставлена задача командиром підрозділу ОСОБА_3 поставити вантаж у вигляді цистерни для зберігання дизельного палива. Їх автомобіль був у ремонті, тому вони домовились з підрозділом ОСОБА_4 , щоб вони надали свою автівку. Вони поїхали, доставили вантаж, автівку з водієм мали повернути до 21.00 години, бо в них були свої задачі. Однак були зупинені на блокпосту. Щось поліцейському не сподобалось, тому ОСОБА_1 запропонували проїхати до лікарні. ОСОБА_1 сказав, що поспішає. Однак поліцейський наполягав на тому, щоб ОСОБА_1 поїхав до лікарні або буде складений протокол. Він не міг сісти за кермо, щоб відвезти автомобіль, бо, хоча і має посвідчення водія, однак вже давно не їздив на мікроавтобусі. Після того, як поліцейський склав на ОСОБА_1 протокол, сказав йому все ж таки сісти за кермо автомобіля, тому він сів, а ОСОБА_1 був збоку. ОСОБА_1 з поважної причини відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, бо автівка їм була видана на певний час і вони мали її повернути вчасно. Також був письмовий наказ щодо надання водія і автівки для виконання бойової задачі, однак при собі у них цього наказу не було. ОСОБА_1 пізніше пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння сам, де було встановлено, що був тверезий. 
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є командиром окремого підрозділу КРУК Української добровольчої армії. Українська добровольча армія є громадською організацією, у якій хлопці добровільно виконують завдання по захисту Батьківщини. 15.12.2025 був виїзд на бойові позиції і ОСОБА_1 необхідно було повернути автомобіль, інакше, виконання іншого завдання було б неможливим. Свідок вважає, що це саме його провина, бо він сказав ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, бо він був впевнений, що ОСОБА_1 тверезий.
Потім він сам направив ОСОБА_1 здати аналізи і було підтверджено, що ОСОБА_1 тверезий. Від подальшого виїзду автомобіля залежало життя людей, ОСОБА_1 міг не виконувати його наказ, але наслідки могли б бути поганими. 
Адвокат Пархоменко А.В. в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного ОСОБА_1 про те, що відмова від проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння була викликана крайньою необхідністю. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Пархоменка А.В. та свідків, дослідивши матеріали справи, відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції, суддя дійшла таких висновків.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підставі пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 4 Розділу І Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За правилами ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).
Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
Згідно з частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 541760 від 15.12.2025, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що 15.12.2025 о 20:10 годин в м. Запоріжжя, вул. Скворцова, буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Від керування відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Transporter державний номерний знак НОМЕР_1 при зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 541760 від 15.12.2025 стороною захисту не оспорюється.
З відеозапису вбачається, що після виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 вищевказаних ознак наркотичного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак ОСОБА_1 категорично відмовився.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області ДПП капрала поліції Кондратенко-Сороки Д.
Те, що ОСОБА_1 в подальшому самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та такого стану у нього не виявлено (згідно з висновком лікаря № 9045 від 15 грудня 2025 року, який складений 15 грудня 2025 року о 23:05 години), не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.
Не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення і надані суду стороною захисту через систему «Електронний суд» докази, зокрема: акт медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 9045 від 15 грудня 2025 року; результат імунохроматографічного дослідження від 15 грудня 2025 року; результат аналізу токсикологічних досліджень (сеча на етанол) №6245 від 15 грудня 2025 року.
Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Викладених вимог щодо порядку проходження огляду ОСОБА_1 не дотримано, оскільки огляд останнього проводився не у присутності поліцейського.
В свою чергу, згідно з положеннями вищевказаної статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Більш того, стосовно ОСОБА_1 складено протокол не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
На думку суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Суд вважає, що за наведених обставин, поліцейським відповідно до вимог ст.256 КУпАП, на підставі матеріалів обґрунтовано був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.5 ПДР України.
Щодо доводів сторони захисту про вчинення правопорушення ОСОБА_1 в умовах крайньої необхідності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.
Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи, тобто відноситься до дискреційних повноважень. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
Суд критично відноситься до доводів захисника про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, так як він їхав на виконання наказу командира, з метою повернути транспортний засіб, оскільки з відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 на місці події не зазначав, що діє у стані крайньої необхідності та про таке працівникам поліції не повідомляв; транспортний засіб Volkswagen Transporter державний номерний знак НОМЕР_1 належить БО БФ «БАЛІСТИК» та будь-яких даних щодо термінового повернення вищезазначеного транспортного засобу 15.12.2025 будь-кому стороною захисту не надано.
Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені ним обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.
Як убачається з матеріалів справи, працівниками поліції здійснювалася фіксація події, відеозапис долучено до матеріалів справи.
Відомості, зафіксовані на вказаному відеозаписі, повністю спростовують доводи сторони захисту та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час зупинки ОСОБА_1 , а тому суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції та іншим нормативним актам.
З огляду на викладені обставини, на момент зупинки та висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці або у медичному закладі, у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отримуючи посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами, ОСОБА_1 фактично взяв на себе обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, тобто на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу, яке визнано законодавством джерелом підвищеної небезпеки, покладено обов`язок неухильно дотримуватись правил дорожнього руху.
Водій транспортного засобу повинен виконати вимоги п.2.5 ПДР України, а свідоме невиконання вищевказаних вимог утворює склад правопорушення.
Враховуючи викладене, суддя вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до довідки за підписом співробітника УПП в Запорізькій області ДПП, ОСОБА_1 не має повторності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 12.08.2017.
При визначенні виду та розміру стягнення суд, враховуючи безальтернативний характер санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вважає за необхідне призначити стягнення у вигляді штрафу в розмірі санкції ч.1 ст.130 КУпАП та позбавити ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, ст.130, 268, 283-285 КУпАП,
постановив:
ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 коп), зпозбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. (Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA708999980313000149000008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху).
Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665,60 гривень на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови, апеляційної скарги.

Суддя: О.М.Погрібна