Справа № 644/2893/26 
Провадження № 3/644/889/26 

ПОСТАНОВА
 
про притягнення до адміністративної відповідальності

22 червня 2026 р. м.Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді Паляничко Д.Г., 
за участю:
секретаря судового засідання – Книшенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань 2Б приміщення Індустріального районного суду м. Харкова справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2026 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області надійшов адміністративний матеріал за вих. № 1617с/41/14/04-2026 від 16.03.2026 стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом – ОСОБА_1 ), за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 7).
Водій  ОСОБА_1 11.03.2026 о 09 год 16 хв за адресою: м. Харків, пр-т Архітектора Альошина, 5, керував транспортним засобом ВАЗ 210700 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі за текстом – ПДР України): відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 19.03.2026 справа № 644/2893/26 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а. 8).
Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
За інформацією з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 611914 від 11.03.2026 (а.с. 1), місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено за адресою: м. Харків, пр-т Архітектора Альошина, 5 (а.с. 1), що відноситься до територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Харкова на підставі ст. 276 КУпАП. 
21.04.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 – адвоката Хомича Андрія Миколайовича, який діє на підставі ордеру серії АА № 1702285 від 20.04.2026 (а.с. 23), надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та відкладення розгляду справи (а.с. 19-20). Матеріали справи були надіслано до електронного кабінету Хомича А.М. 23.04.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 24).
29.04.2026, 21.05.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 - адвоката Хомича А.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 25-27, 33-34).
22.06.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_1 - адвоката Хомича А.М. надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та вчиненням дій у стані крайньої необхідності (а.с. 37-40).
В обгрунтування клопотання зазначено, що 11.03.2026 о 09:18 транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинено працівником поліції з підстави відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як вбачається із відеозапису (хронометраж 09:19), ОСОБА_1 на момент зупинки повідомив працівника поліції про свій статус військовослужбовця. Надалі поліцейський зафіксував зовнішні ознаки, які, на його думку, могли свідчити про стан сп`яніння (тремтіння пальців рук, стан зіниць), та о 09:21 запропонував ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я, від проходження якого останній відмовився. На думку захисника, огляд на стан сп`яніння проведено з істотним порушенням встановленого законом порядку, що позбавляє зафіксовані результати доказової сили, зокрема, ОСОБА_1 на момент зупинки повідомив працівника поліції про належність до військовослужбовців, незважаючи на отриману інформацію, пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння та подальші процесуальні дії здійснював безпосередньо працівник поліції, без залучення уповноваженої посадової особи Військової служби правопорядку чи командира (начальника) військової частини, чим порушено спеціальний порядок проведення такого огляду відносно військовослужбовця, встановлений зазначеною постановою Кабінету Міністрів України. Зазначене процесуальне порушення є істотним, оскільки стосується суб`єкта, уповноваженого на проведення огляду, і не може бути усунуте на стадії судового розгляду. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду, зафіксована в протоколі, була наслідком пропозиції, здійсненої неуповноваженою особою з порушенням встановленої законом процедури.
Дії ОСОБА_1 вчинені у стані крайньої необхідності, оскільки ОСОБА_1 повідомив працівника поліції про необхідність невідкладно дістатися до закладу охорони здоров`я, за таких обставин дії ОСОБА_1 , спрямовані на невідкладне доставлення до закладу охорони здоров`я, підпадають під ознаки крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП є самостійною підставою для закриття провадження у справі.
На виклик суду ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Хомич А.М. не з`явились, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлялись належним чином, зокрема у судові засідання призначені на 01.04.2026, 29.04.2026, 21.05.2026, 22.06.2026 ОСОБА_1 повідомлявся, шляхом надсилання смс повідомлення на його номер мобільного зв`язку НОМЕР_2 (а.с. 9, 11, ), та направленням поштового повідомлення на адресу проживання: АДРЕСА_1 , зазначену у матеріалах адміністративної справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 611914 від 11.03.2026 (а.с. 1).
 
Суд наголошує, що інформація про час та дату судового розгляду справи розміщена на сайті Індустріального районного суду м. Харкова за посиланням: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/, що дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності самостійно її переглянути (а.с. 10, 12, 29, 35). 
Окрім іншого, захисника ОСОБА_1 – адвоката Хомича А.М. повідомлено про судові слухання справи через його електронний кабінет (а.с. 36), що є належним повідомленням згідно з вимогами ст. 277-2 КУпАП. 
 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (надалі за текстом – Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Ратифікуючи Конвенцію Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (Рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» №3236/03 від 03.04.2008). 
З урахуванням викладеного вище, суд вважає за можливе провести розгляд справи, зокрема й за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, тож, суд дійшов переконання, про здійснення розгляду справи, що сприятиме досягненню завдань, визначених ч.1 ст.245 КУпАП, та дотриманню строків, визначених ст. 277 та 38 КУпАП, оскільки в інтересах ОСОБА_1 діє адвокат Хомич Андрія Миколайович, на підставі ордеру серії АА № 1702285 від 20.04.2026, який уповноважений подавати суду пояснення, клопотання та докази у справі, тому суд дійшов переконання про можливість розгляду справи за наявними у справі письмовими доказами, так як за наведених обставин його право на захист порушено не буде.
Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли адміністративні правовідносини на транспорті. Судом досліджено та проаналізовано адміністративний матеріал, досліджено та оцінено доводи захисника Білюрки Д.О., а також докази на їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність як кожного окремо, так у їх сукупності та встановлено. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 611914 від 11.03.2026 (а.с. 1, 2) вбачається, що водій  ОСОБА_1 11.03.2026 о 09 год 16 хв за адресою: м. Харків, пр-т Архітектора Альошина, 5, керував транспортним засобом (далі за текстом – ТЗ) ВАЗ 210700 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення на оптичному диску (а.с. 3), зокрема з id реєстратора № 475033, зафіксовано зупинку ТЗ ВАЗ 210700 д.н.з. НОМЕР_1 , перевірку документів, повідомлено про відсутність страхового полюсу, поставлено питання працівником поліції щодо вираженого тремтіння пальців рук водія, на що надано пояснення ОСОБА_1 , що він є військовослужбовцем, має 9 контузій, проведено поверхневий огляд ТЗ, працівником поліції проведено огляд ОСОБА_1 , шляхом світіння ліхтарем в очі ОСОБА_1 та зафіксовано, що зіниці очей звужені та не реагують на світло, у зв`язку з чим працівником поліції повідомлено, що ним виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, та блідість шкіри обличчя, тому запропоновано пройти огляд на стан виявлення наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А. Заразом, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду та відмову їхати до лікаря-нарколога. Працівником поліції роз`яснено водію, що у разі виявлення працівниками поліції ознак сп`яніння, водій зобов`язаний пройти такий огляд. Водій запропонував працівникам обмежитися усним зауваженням, та повідомив, що йому потрібно їхати, зокрема й необхідно заїхати до шпиталю (час запису: 09:17:47-09:22:18). Працівником поліції роз`яснено, що у разу відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, зафіксовано повторну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що повідомлено працівником поліції, що стосовно ОСОБА_1 буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (час запису: 09:22:20-09:23:06). Працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 процесуальні права за ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, повторно повідомлено про складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР, а саме за відмову від проходження огляд на стан сп`яніння, та повідомлено про складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальність за відсутність страхового полюсу, роз`яснено порядок оскарження (час запису: 09:23:22-09:24:37). Під час розмови ОСОБА_1 з працівником поліції зафіксовано, що водій повідомив про те, що «курив траву» останній раз близько двох-трьох тижнів тому, тож у разі здачі аналізу це буде виявлено (час запису: 09:35:10-09:35:33). Зафіксовано ознайомлення працівником поліції водія зі змістом постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, від отримання якого ОСОБА_1 відмовився, також останньому повідомлено про його відсторонення від права керування ТЗ (час запису: 09:41:47-09:44:54).
Зазначене вище також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції id реєстратора 472303, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення на оптичному диску та є за своїм змістом тотожним по суті обставин події та змісту відео з id реєстратора 475033 (а.с. 3). 
У файлі під назвою «білюрка.mp4» зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 3). 
Довідкою згідно облікової бази «ІПНП» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 21.02.2008 (а.с. 4).
У результаті візуального огляду проведено уповноваженою особою патрульної служби виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, виписано направлення на огляд водія транспортного засобу у КНП «ХОР ОКНЛ», з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.03.2026, заразом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від проходження огляду у КНП «ХОР ОКНЛ» (а.с. 5). 
З рапорту інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП ст. лейтенанта поліції Ловушкіної Г. вбачається, що 11.03.2026 екіпажем 4051 згідно п. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» зупинено ТЗ ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час спілкування у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Посвідчення водія не вилучалось, оскільки водій його не передав, останнього відсторонено від керування ТЗ (а.с. 6).
Проаналізувавши вищевказані документи, суд дійшов переконання, що вони є доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми для прийняття рішення. Доказів, які б спростовували наведені в протоколах обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини події та додані до адміністративних матеріалів докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд вважає доведеним факт порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинення  ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, з наявним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з таких підстав. 
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП органи Національної поліції мають право складати протоколи про порушення на автомобільному транспорті, на основі суворого додержання вимог законодавства, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до преамбули Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі за текстом - Закон № 3353-ХІІ) цей Закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.
Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (ст. 1 Закону № 3353-ХІІ).
Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, окрім іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ч. 1, 2, 5 ст. 14 Закону № 3353-ХІІ).
Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону № 3353-ХІІ встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. 
Відповідно до п 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частинами 1 та 2 ст. 260 КУпАП визначено, що у випадках, прямо передбачених законами України, допускається відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння. Порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі за текстом – Інструкція).
Згідно з п. 2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735: ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Ознаками алкогольного ( наркотичного ) сп`яніння є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів; - порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; - поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу І зазначеної Інструкції).
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
За приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу на те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, умови та можливість проходження такого огляду в медичному закладі. Крім того, має бути встановлено факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, якому має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення наявності у особи цих ознак.
Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі за текстом – Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Суд зауважує, що зі змістом інкримінованого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений, жодних заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв, що підтверджується відеозаписами на оптичному диску під назвою «1737» долученому до матеріалів справи з нагрудної бодікамери поліцейського id реєстратора № 475033 та № 472303.
Суд не бере до уваги доводи сторони захисту, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то його огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, оскільки зазначена позиція є суб`єктивною та необґрунтованою з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що цією нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП стосуються лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б КУпАП.
Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції України.
Згідно приписів ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України. 
Вимогами п. 2 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. 
Окрім того належить зауважити, що спеціально створений суб`єкту владних повноважень військова поліція на цей час до виконання своїх посадових обов`язків не приступила. 
Належить зазначити, що в розумінні логічного застосування правових норм, щодо яких законодавець на момент вчинення правопорушення ще не вніс відповідних змін, які відповідали б суспільним інтересам та певним обставинам (подолання часової прогалини у законодавстві) суд вважає належним не обмежуватись категорією «водій військового транспортного засобу» та застосовувати під час розгляду цієї справи цю категорію в значенні «водій військового транспортного засобу, який виконує бойове завдання або службовий обов`язок з використанням цивільного автомобіля». 
В такому разі водій має підтвердити зазначене відповідними документами. Навіть і тоді, зазначене не обумовлює не виконанням водієм військового транспортного засобу вимог, передбачених ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» щодо виконання законних вимог поліцейського.
З відомостей доданих до протоколу відеозапису вбачається, що хоча ОСОБА_1 , повідомив про те, що він є військовослужбовцем – офіцером , однак він не вказував про виконання бойового завдання, а лише, що необхідність їхати, у тому числі й до шпиталю, однак не надав поліцейському документів на підтвердження факту того, що прямує до лікарні в межах виконання бойового завдання в межах виконання обов`язків військової служби. 
Щодо тверджень захисника ОСОБА_1 – адвоката Хомича А.М. про необхідність невідкладно дістатися до закладу охорони здоров`я, що є ознакою крайньої необхідності, суд зазначає, що відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. 
Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності (ст. 17 КУпАП). Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода (ст. 18 КУпАП).
Крайня необхідність це вимушене заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам з метою усунення загрозливої небезпеки, якщо вона в цій ситуації не могла бути усунена іншими засобами та якщо заподіяна шкода є рівнозначною або менш значною, ніж шкода відвернена. Стан крайньої необхідності виникає за наявності двох елементів: 1) небезпека, яка безпосередньо загрожує правоохоронюваним інтересам; 2) відсутність реальної можливості усунути небезпеку, що загрожує, іншими засобами, ніж заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам.
Наявність однієї лише небезпеки ще недостатньо для виникнення стану крайньої необхідності. Цей стан тому і визнається станом крайньої необхідності, що викликається такою обстановкою, за якої особа вимушена вдатися до заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам як до останнього, крайнього засобу усунення небезпеки, що загрожує. При цьому джерелом небезпеки при крайній необхідності може бути і правопорушення, у тому числі і порушення водієм ПДР за певних обставин.
Іншими словами, ураховуючи положення ст. 17, 18 КУпАП, крайня необхідність це правомірне заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам з метою усунення небезпеки, що загрожує охоронюваним законом правам людини, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо вона в даній обстановці не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є рівнозначною або менш значною, ніж шкода відвернена.
Право на заподіяння шкоди у стані крайньої необхідності є субсидіарним (додатковим) правом і ним особа може скористатися лише в тому випадку, якщо в даній обстановці заподіяння шкоди є вимушеним, крайнім, останнім засобом усунення небезпеки.
Очевидно, що в стані крайньої необхідності відбувається зіткнення двох правоохоронюваних інтересів: з одного боку, правоохоронюваному інтересу безпосередньо загрожує небезпека, а з іншого боку особа знаходиться в такому становищі, при якому єдиним засобом усунення цієї небезпеки є заподіяння шкоди так само правоохоронюваним інтересам, тобто відбувається зіткнення «права з правом».
Суд дійшов переконання, що обстановка, яка склалась на момент зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 , ніяким чином не свідчила про наявність небезпеки, яка безпосередньо загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, незважаючи на діючий статус ОСОБА_1 як військовослужбовця і оголошений в Україні воєнний стан, а тому ОСОБА_1 , відмовившись проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, «заподіяв шкоду» конституційному ладу України і встановленому правопорядку при відсутності «відверненої шкоди», тобто ОСОБА_1 у передбачений період не діяв в стані крайньої необхідності і йому ніщо не заважало виконати вимоги п. 2.5 ПДР.
Так, захисником ОСОБА_1 – адвокатом Хомичем А.М. не надано до клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення даних, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , у стані крайньої необхідності, заразом, суд критично ставиться до наданих виписок із медичної карти амбулаторного хворого, оскільки вони не стосуються предмету розгляду справи та не свідчать про стан крайньої необхідності, чи бойове завдання.
Викладене вище підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння під час керування ТЗ, а й дотримання поліцейськими самої процедури відповідного огляду, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій ТЗ зобов`язаний виконувати (п. 2.5 ПДР), так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний ТЗ, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій ТЗ таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).
Суд зауважує, що належить врахувати, що відповідно до приписів ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу
Окрім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження. 
Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.
Отже, з врахуванням викладеного, поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 611914 від 11.03.2026 (а.с. 1) складено в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256, розділам ІІ, ІХ Інструкції.
Поряд із цим, суд вважає належним зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складався внаслідок саме відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху та є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог статей 245, 280 та 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен надати належну оцінку.
Надавати оцінку всім іншим твердженням сторони захисту, суд не вбачає необхідності, наведені доводи сторони захисту не мають суттєвого значення у зв`язку із наведеними вище обставинами, а суд, оцінюючи відомості всіх доказів у справі як окремо, так і в їх сукупності, дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.
У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 28.07.2006 Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що повністю підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 611914 від 11.03.2026 (а.с.1,2), відеозаписами (а.с. 3), довідкою (а.с. 4), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 11.03.2026 (а.с. 5), рапортом (а.с. 6).
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Положення ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248).
При цьому, суд враховує, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
Отже, при визначенні виду та міри стягнення, суд враховує факт та характер скоєного правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу правопорушника, та вважає необхідним накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Згідно положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
При цьому, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, необхідно сплатити суму судового збору, яка відповідає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 665,60 грн.
Доказів, що давали б підстави вважати, що ОСОБА_1 має пільги до сплати судового збору згідно зі ст. 5 Закону № 3674-VI до матеріалів справи не додано, тому одночасно з накладенням адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 665,60 грн.
Отже, на підставі наведеного вище, керуючись ст. 33-38, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 276, 279, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь держави (отримувач коштів – ГУК у Харківській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37874947; банк отримувача – Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) – 899998; рахунок отримувача – UA168999980313020149000020001; код класифікації доходів бюджету – 21081300) штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь держави (отримувач коштів – ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37993783; банк отримувача – Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) – 899998; рахунок отримувача – UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету – 22030106) судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя            Д.Г. Паляничко