ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року Справа № 915/707/25 
м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Савка К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, вул. Вадима Благовісного, 18а, м. Миколаїв, 54006 (код ЄДРПОУ 3829636328)
в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001 (код ЄДРПОУ 00022579)
Департамента містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації, вул. Адміральська, 21, м. Миколаїв, 54001 (код ЄДРПОУ 35989356)
до відповідача Приватного малого підприємства “Міраж”, вул. Свято-Покровська (Леніна), 3, смт. Гостомель, м. Ірпінь, Київська область, 08290 (код ЄДРПОУ 13739876)
про стягнення грошових коштів у розмірі 8 537 333, 76 грн.

за участю представників сторін: 
від прокуратури: Брагар Д.В.
від позивачів: не з`явились 
від відповідача: не з`явився
ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернувся Керівник Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Департамента містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Приватного малого підприємства “Міраж” на користь Миколаївської обласної державної адміністрації від імені якої виступає Департамент містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації грошові кошти у розмірі 8 537 333, 76 грн., з яких: 5 424 764, 16 грн. – пеня, 3 112 569, 60 грн. – штраф.
Стягнути з Приватного малого підприємства “Міраж” на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону судові витрати у сумі 102 448, 01 грн.

22.09.2025 до Господарського суду Миколаївської області від прокуратури надійшла заява (вх. № 13449/25 від 22.09.2025) про уточнення позовних вимог, в якій прокуратура просить суд викласти позовні вимоги в наступній редакції:
«Стягнути з Приватного малого підприємства «Міраж» на користь Департаменту містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації грошові кошти у розмірі 8 537 333, 76 грн., з яких: 5 424 764, 16 грн. – пеня, 3 112 569, 60 грн. – штраф».
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2026, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, відповідно до ст. 46 ГПК України заяву (вх. № 13449/25 від 22.09.2025) про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду. Отже, позовні вимоги розглядаються судом з урахуванням заяви прокуратури (вх. № 13449/25 від 22.09.2025).

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2025 позовну заяву (вх. № 6736/25 від 02.05.2025) Керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації від імені якої діє Департамент містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації до відповідача Приватного малого підприємства “Міраж” про стягнення коштів у розмірі 8 537 333, 76 грн. залишено без руху.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.05.2025 заяву про забезпечення позову (вх. № 7120/25 від 12.05.2025) та додані до неї документи повернуто заявнику.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.05.2026 частково задоволено заяву керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про забезпечення позову (вх. № 7529/25 від 19.05.2025).
Вжито заходи забезпечення позову у справі № 915/707/25, а саме:
Накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках відповідача Приватного малого підприємства “Міраж”, вул. Свято-Покровська (Леніна), 3, смт. Гостомель, м. Ірпінь, Київська область, 08290 (код ЄДРПОУ 13739876) в межах ціни позову в розмірі 8 537 333, 76 грн.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 28.07.2025.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, ухвалено розгляд справи проводити в розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та відкласти підготовче засідання на 02.09.2025.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.09.2025, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, ухвалено відкласти підготовче засідання на 13.11.2025.
Підготовче засідання з розгляду даної справи, яке було призначено на 13.11.2025, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Олейняш Е.М. на лікарняному з 10.11.2025 по 20.11.2025 (включно).
В період з 24.11.2025 по 08.12.2025 (включно) суддя Олейняш Е. М. перебувала у вимушеній позаплановій відпустці за сімейними обставинами.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.12.2025 призначено підготовче засідання по справі на 14.01.2026.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2026, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, ухвалено відкласти підготовче засідання на 25.02.2026 об 11:40 год.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2026 зобов`язано прокуратуру надати суду всі додатки до договору № 168 від 27.11.2023 та додаткові угоди до договору та відкладено підготовче засідання по справі на 11.03.2026.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.03.2026, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 08.04.2026.
Судове засідання з розгляду даної справи, яке було призначено на 08.04.2026, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Олейняш Е.М. на лікарняному з 06.04.2026 по 17.04.2026 (включно), з 21.04.2026 по 24.04.2026 (включно).
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2026 призначено судове засідання по справі на 18.06.2026.
В судовому засіданні 18.06.2026 судом постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання, якою відповідно до ч. 2 ст. 219 ГПК України відкладено ухвалення та проголошення судового рішення в судовому засіданні на 26.06.2026.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.06.2026 повідомлено сторін про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення в судовому засіданні на 26.06.2026.

Позивачі та відповідач явку повноважних представників в жодне підготовче/судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином в порядку ст. 120 ГПК України. 
Ухвали суду по даній справі направлено судом до електронних кабінетів позивачів Миколаївської обласної державної адміністрації та Департаменту містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвали Господарського суду Миколаївської області від 21.05.2025, від 28.05.2025, від 28.07.2025, від 02.09.2025, від 29.12.2025, від 14.01.2026, від 25.02.2026, від 11.03.2026, від 08.05.2026, направлені на адресу відповідача Приватного малого підприємства “Міраж”, вул. Свято-Покровська (Леніна), 3, смт. Гостомель, м. Ірпінь, Київська область, 08290, повернуті до суду з відміткою відділення поштового зав`язку «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою».

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань” Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону).

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Системний аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17; від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).
Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням (правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).
Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).
Оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, Суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).
Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

В рішеннях від 28.10.1998 у справі “Осман проти Сполученого королівства” та від 19.06.2001 року у справі “Креуз проти Польщі” Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі “Пономарьов проти України”.)
В рішенні від 07.07.1989 року у справі “Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії” ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до відомостей з ЄДРЮОФОПГФ місцезнаходженням Приватного малого підприємства “Міраж” (код 13739876) є вул. Свято-Покровська (Леніна), 3, смт. Гостомель, м. Ірпінь, Київська область, 08290.
Отже, всі ухвали суду направлялись на правильну адресу відповідача, яка вказана у відомостях ЄДРЮОФОПГФ та позовній заяві.
Суду не подано доказів зміни місцезнаходження юридичної особи.
Судом також вжито заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом розміщення оголошень від 05.03.2026, від 12.03.2026, від 08.05.2026, від 18.06.2026 на офіційному сайті "Судова влада".
Судом також враховано, що відповідачем в порушення ст. 6 ГПК України не зареєстровано електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про вжиття необхідних та достатніх заходів з метою повідомлення позивачів та відповідача про розгляд справи та можливість розгляду справи за відсутності представників позивачів та відповідача.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 14.07.2025, № 793/2025 від 20.11.2025, № 40/2026 від 12.01.2026, № 342/2026 від 27.04.2026 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 4 травня 2026 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.
Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.
Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з приписами ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введення на території України воєнного стану, складну безпекову ситуацію у м. Миколаєві, і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, а також з урахуванням надмірного навантаження та недостатню кількість суддів в Господарському суді Миколаївської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл судових справ, з урахуванням показників часу, необхідного для розгляду справ та матеріалів (рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 26.02.2025 № 41/зп-25 та від 05.03.2025 № 46/зп-25, лист ДСА від 28.01.2025 № 15-2062/25), розгляд даної справи здійснено у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

В судовому засіданні 26.06.2026 судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України проголошене скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову прокуратурою зазначено обставини неналежного виконання відповідачем умов договору № 168 підряду на виконання будівельних робіт, предметом якого є виконання робіт з будівництва мостового переходу через р. Південний Буг між селом Богданівка Доманівського та селищем міського типу Костянтинівка Арбузинського районів Миколаївської області від 27.11.2023, який укладено між Департаментом містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації (Департамент, замовник) та Приватним малим підприємством «Міраж» (відповідач, підрядник), а саме відповідачем не виконано будь-які будівельні роботи з початку дії договору.
За порушення строків виконання будівельних робіт (строків здачі робіт) відповідачу за період з 01.01.2025 по 02.05.2025 нараховано пеню відповідно до п. 15.11.2 договору у розмірі 5 424 764, 16 грн. та штраф у розмірі 3 112 569, 60 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 17, 19, 131-1 Конституції України, ст. 193, 216, 230, 231, 232 ГК України, ст. 11, 509, 525, 526, 610, 612, 549, 626, 627, 628, 875, 883 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 1, 5, 47 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», судовою практикою та умовами договору.

2.2. Правова позиція позивачів.

Позивачі не скористались правом на подання письмових пояснень по суті спору.

2.3. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

27.11.2023 між Департаментом містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації (замовник) та Приватним малим підприємством «Міраж» (підрядник) укладено договір підряду на виконання будівельних робіт № 168 від 27.11.2023.
Відповідно до п. 19.1 договору договір підряду набуває чинності з моменту його підписання сторонами.
Відповідно до п. 19.2 договору строк дії договору – з моменту укладання та до 31.12.2024, або до повного виконання обов`язків сторін по договору.
До договору між сторонами укладено додаткові угоди, а саме: додаткова угода № 1 від 05.12.2023; додаткова угода № 2 від 20.12.2023; додаткова угода № 3 від 28.12.2023; додаткова угода № 4 від 11.03.2024.
Додатками до договору є:
- Додаток № 1 "Договірна ціна"
- Додаток № 2 "Графік виконання робіт"
- Додаток № 3 "План фінансування будівництва на весь період будівництва"
Договір з додатками та додаткові угоди з додатками підписані та скріплені печатками сторін.
Суду не подано доказів визнання договору недійсним.

Умовами договору сторони передбачили наступне.
Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором підрядник зобов`язується на свій ризик, своїми силами та засобами, виконати роботи з будівництва об`єкта (п. 1.2 договору підряду) відповідно до проектно-кошторисної документації (далі - документація) та здати цей об`єкт замовнику у встановлений термін.
Відповідно до п. 1.2 договору об`єктом будівництва по цьому договору є: «Будівництво мостового переходу через р. Південний Буг між селом Богданівка Доманівського та селищем міського типу Костянтинівка Арбузинського районів Миколаївської області» (нове будівництво)» (код ДК 021:2015-45300000-0 Будівельно-монтажні роботи).

Відповідно до п. 2.1 договору датою початку робіт є 27.11.2023, дата здачі робіт є перехідною відповідно до графіка виконання робіт та плану фінансування, що додаються.
Відповідно до п. 2.2договору дата початку та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт визначаються у календарних графіках, що додаються.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна договору визначається на основі кошторису та є динамічною.
Відповідно до п. 3.2 договору (в редакції додаткової угоди № 4) загальна вартість робіт та послуг з будівництва об`єкта складає 44 465 280, 00 грн., у тому числі ПДВ 7 410 880, 00 грн., з них:
на 2023 - 27 007 324, 40 грн., в тому числі ПДВ 4 501 220, 74 грн.;
на поточний 2024 - 17 457 955, 60 грн., в тому числі ПДВ 2 909 659, 26 грн.

Відповідно до п. 4.4.2 договору підрядник зобов`язаний виконати з використанням власних ресурсів та у встановлені строки роботи відповідно до проектної документації.
Відповідно до п. 4.4.11 договору підрядник зобов`язаний передати замовнику у порядку, передбаченому договором підряду, закінчені роботи.
Відповідно до п. 4.4.21 договору протягом 2-х робочих днів з дня закінчення будівельних робіт письмово поінформувати замовника про виконані роботи.

Відповідно до п. 12.1 договору після одержання повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт замовник зобов`язаний негайно розпочати їх приймання.
Відповідно до п. 12.5 договору після приймання закінчених підрядником робіт проводиться прийняття в експлуатацію закінчених об`єктів згідно чинного законодавства.

Відповідно до п. 15.1 договору за порушення зобов`язань за договором підрядник несе наступну відповідальність.
Відповідно до п. 15.1.2 договору за порушення строків виконання зобов`язання, зокрема строків здачі робіт, замовник може стягувати пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів замовник може додатково стягувати штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Додатком № 1 до договору "Договірна ціна" сторони погодили, що загальна вартість робіт та послуг з будівництва об`єкта складає 44 465 280, 00 грн.
Додатковою угодою № 4 сторони погодили, зокрема, внести зміни до додатку № 2 "Графік виконання робіт".
Додатком № 2 до договору «Графік виконання робіт на 2023-2024 роки» (в редакції додаткової угоди № 4) сторони погодили графік і строки виконання робіт підрядником, а саме: початок робіт 01.11.2023, закінчення виконання робіт 30.11.2024.
Додатком № 2 до договору «Графік виконання робіт на 2024 рік» (в редакції додаткової угоди № 4) сторони погодили графік і строки виконання робіт підрядником, а саме: початок робіт 16.01.2024, закінчення виконання робіт 30.11.2024.
Додатком № 3 до договору (в редакції додаткової угоди № 4) "План фінансування будівництва на весь період будівництва" погоджено джерела капітальних вкладень на 2023-2024 роки у наступних розмірах:
- Державний бюджет в 2023 - 12 510 670, 95 грн., в 2024 - 0, 00 грн.
- Місцевий бюджет - 2023-2024 - 0, 00 грн.
- Інші джерела в 2023 - 27 007 324, 40 грн., в 2024 - 17 457 955, 60 грн.

27.02.2025 позивачем Департаментом містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації на адресу відповідача направлено претензію про сплату штрафних санкцій № 108-24-28 від 26.01.2025, в якій Департамент зазначив, що станом на 26.02.2025 підрядник не виконав будь-яких будівельних робіт з початку дії договору, у зв`язку з чим замовник вимагав сплатити штрафні санкції по договору (пеню в сумі 2 490 055, 68 грн. та штраф в сумі 3 112 569, 60 грн.).
Факт направлення претензії 27.02.2025 підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та поштовою накладною.

Відповідно до інформації, наданої Департаментом містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації № 566-01-21 від 19.03.2025, наданої на запит прокуратури:
- з боку Департаменту під час дії договору підряду № 168 від 27.11.2023 не ініціювалось питання щодо його розірвання;
- з 01.01.2025 строк дії договору закінчився та будь-які будівельні роботи ПМП «МІРАЖ» не ведуться. Будівельні роботи не проведені з початку дії договору в будь-якому обсязі;
- в ході дії строку договору Депртаментом на юридичну адресу ПМП "МІРАЖ" були надіслані дві претензії про повернення грошових коштів в розмірі 39 435 631, 08 грн.,які останнім не були отримані та повернуті;
- після закінчення строку дії договору, а саме 26.01.2025 Департаментом надсилалась претензія про сплату штрафних санкцій, але вона була повернута, у зв`язку з відсутністю адресата. Крім того, Департаментом був поданий цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в рамках кримінального провадження № 42024152020000020.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

4.1. Правове регулювання договірних правовідносин.

В силу положень ст. 11, 202, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (господарського зобов`язання), яке (зобов`язання) в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України (тут і далі по тексту судового рішення в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18 наголошував на тому, що:
“…Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.
Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них”.
Подібні висновки викладено у постанові КГС ВС від 25.04.2023 у справі № 911/950/16 (911/3488/20), у постанові ОП КЦС ВС від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, у постанові КЦС ВС від 03.03.2021 у справі № 522/799/16-ц.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту його укладення.
Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

4.2. Правове регулювання договору підряду.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.
Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.
Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника.
Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до п. 17 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668 (в редакції від 03.05.2023) строки виконання робіт (будівництва об`єкта) встановлюються договором підряду і визначаються датою їх початку та закінчення. Невід`ємною частиною договору підряду є календарний графік виконання робіт, в якому визначаються дати початку та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт, передбачених договором підряду. 
Відповідно до п. 18 Загальних умов № 668 установлення сторонами у договорі підряду строків виконання робіт (будівництва об`єкта) може пов`язуватися з виконанням замовником певних зобов`язань (надання підряднику будівельного майданчика (фронту робіт), передача проектної документації, відкриття фінансування, сплата авансу тощо). 
Датою закінчення робіт (будівництва об`єкта) вважається дата їх прийняття замовником. Виконання робіт (будівництво об`єкта) може бути закінчено достроково тільки за згодою замовника. 
Відповідно до п. 19 Загальних умов № 668 строки виконання робіт (будівництва об`єкта) можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у договір підряду в разі:
виникнення обставин непереборної сили;
невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобов`язань (порушення умов фінансування, несвоєчасне надання будівельного майданчика (фронту робіт), проектної документації, ресурсів тощо);
внесення змін до проектної документації;
дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від підрядника обставинами;
виникнення інших обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт (будівництва об`єкта).
Відповідно до п. 88, 89, 90, 96 Загальних умов № 668 приймання-передача закінчених робіт (об`єкта будівництва) проводиться у порядку, встановленому цими Загальними умовами, іншими нормативними актами та договором підряду. 
Після одержання повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва) замовник зобов`язаний негайно розпочати їх приймання.
Передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи.
Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами. 
Відповідно до п. 98 Загальних умов № 668 оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду. 
Договором підряду може бути передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт (об`єкта будівництва) або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт. У договорі підряду сторони можуть передбачати надання замовником авансу з визначенням порядку його використання. 
Відповідно до п. 99 Загальних умов № 668 розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи.
Порядок подання підрядником документів про обсяги і вартість виконаних робіт, проведення перевірки їх достовірності, підписання та оплати замовником визначається у договорі підряду. 

4.3. Правове регулювання нарахування та стягнення пені та штрафу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України (тут і далі в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:
за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);
за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.
27.11.2023 між Департаментом містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації (замовник) та Приватним малим підприємством «Міраж» (підрядник) укладено договір підряду на виконання будівельних робіт № 168 від 27.11.2023, відповідно до умов якого підрядник зобов`язався на свій ризик, своїми силами та засобами, виконати роботи з будівництва об`єкта «Будівництво мостового переходу через р. Південний Буг між селом Богданівка Доманівського та селищем міського типу Костянтинівка Арбузинського районів Миколаївської області» (нове будівництво)» (код ДК 021:2015-45300000-0 Будівельно-монтажні роботи) відповідно до проектно-кошторисної документації та здати цей об`єкт замовнику у встановлений термін (п. 1.1, 1.2 договору). 
Вартість робіт складає 44 465 280, 00 грн. (п. 3.2 договору).
Як встановлено судом вище, у додатку № 2 до договору «Графік виконання робіт на 2024 рік» (в редакції додаткової угоди № 4) сторони погодили графік і строки виконання робіт підрядником, відповідно до якого кінцевий строк завершення робіт 30.11.2024. Крім того, в графіку сторони передбачили строки виконання окремих етапів робіт.
Відповідно до інформації Департаменту містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації № 566-01-21 від 19.03.2025, наданої на запит прокуратури, з 01.01.2025 строк дії договору закінчився та будь-які будівельні роботи ПМП «МІРАЖ» не ведуться. Будівельні роботи не проведені з початку дії договору в будь-якому обсязі.
Суду не подано жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем робіт (в тому числі окремих етапів), зокрема, акти виконаних робіт. 
За порушення строків виконання зобов`язання відповідачу нараховано пеню в розмірі 5 424 764, 16 грн. за період з 01.01.2025 по 02.05.2025 (включно) (122 дні). Нарахування здійснено відповідно до умов п. 15.1.2 договору та виходячи з розміру пені 0,1 % вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання в розмірі 44 465 280, 00 грн., за кожен день прострочення виконання договірних зобов`язань.
Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем розрахунок пені здійснено відповідно до умов п. 15.1.2 договору та вимог ч. 2 ст. 231 ГК України. Розрахунок пені здійснено в межах шестимісячного строку. Детальний розрахунок наявний в матеріалах справи.
Отже, вимога про стягнення пені в сумі 5 424 764, 16 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.
Відповідачу відповідно до умов п. 15.1.2 договору та ч. 2 ст. 231 ГК України також нараховано штраф за прострочення виконання зобов`язання понад тридцять днів в сумі 3 112 569, 60 грн. в розмірі 7 % від вартості робіт (44 465 280, 00 грн. х 7 % = 3 112 569, 60 грн.).
Отже, вимога про стягнення штрафу в сумі 3 112 569, 60 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.
Відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження факту виконання робіт, жодним чином не спростовано позовні вимоги.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 102 448, 01 грн. за подання позовної заяви та судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн. за подання заяви про забезпечення позову згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати прокуратурі з відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Приватного малого підприємства “Міраж”, вул. Свято-Покровська (Леніна), 3, смт. Гостомель, м. Ірпінь, Київська область, 08290 (код ЄДРПОУ 13739876) на користь позивача Департаменту містобудування, архітектури, капітального будівництва та супроводження проєктів розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації, вул. Адміральська, 21, м. Миколаїв, 54001 (код ЄДРПОУ 35989356):
- 5 424 764, 16 грн. (п`ять мільйонів чотириста двадцять чотири тисячі сімсот шістдесят чотири грн. 16 коп.) - пені;
- 3 112 569, 60 грн. (три мільйони сто дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять грн. 60 коп.) - штрафу.

3. Стягнути з відповідача Приватного малого підприємства “Міраж”, вул. Свято-Покровська (Леніна), 3, смт. Гостомель, м. Ірпінь, Київська область, 08290 (код ЄДРПОУ 13739876) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012 (код ЄДРПОУ 38296363) на р/р UA208201720343170001000082762 в ГУДКСУ в Одеській області):
- 102 448, 01 грн. (сто дві тисячі чотириста сорок вісім грн. 01 коп.) - витрат по сплаті судового збору;
- 1 211, 20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) - витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

4. Накази видати прокуратурі після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.
Повне рішення складено 29.06.2026

Суддя Е.М. Олейняш