Справа № 932/6319/25
Провадження № 2о/201/6/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року       м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Демидової С.О.,
присяжних Магро В.С. Рудченко А.В.
з секретарем судового засідання Тернової А.В.
за участі
заявника ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мирноградська міська рада Донецької області, про оголошення особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

 
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, де заінтересована особа є: Мирноградська міська рада Донецької області, про оголошення особи безвісно відсутньою, в якій просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім.
В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що з 28 квітня 1995 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було розірвано 06 червня 2005 року. В подальшому її прізвище ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_4 після укладення шлюбу.
Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 02 червня 1998 року було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу.
Після розірвання шлюбу вона продовжила проживати у зазначеній квартирі, а ОСОБА_2 став проживати за адресою: АДРЕСА_2 де проживав до 2014 року.
У травні 2014 року, коли почався збройний конфлікт на території Донецької області, ОСОБА_2 зник зі свого місця проживання.
Після розірвання шлюбу вона з ним не спілкувалася, однак поблизу нього на сусідній вулиці проживала її мати ОСОБА_5 , яка через сусідів з його провулку дізналася що він зник після початку антитерористичної операції, приблизно у травні 2014 року.
Будинок, в якому він проживав, з того часу порожній та занедбаний. На теперішній час пройшло більше 10 років, звісток про його місцезнаходження з травня 2014 року немає.
Родичів в Україні він не має оскільки сам є уродженцем російської федерації та вся його рідня проживає там.
Наразі будинок, в якому знаходиться квартира, яку вони придбали в шлюбі, зруйновано, що підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності, та їй необхідно оформлювати документи на компенсацію зруйнованого майна, для чого необхідний співвласник, тобто ОСОБА_2 .
Отже визнання його безвісно відсутнім необхідно заявнику для реалізації права на отримання компенсації за зруйноване майно згідно ЗУ "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об?єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України".
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 січня 2026 року справа за указаної заявою передана для розгляду судді Демидовій С.О. 
Ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра 09 січня 2026 року було відкрито провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мирноградська міська рада Донецької області, про оголошення особи безвісно відсутньою.
02 квітня 2026 року начальником Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області Третяк Юрій подано заяву про розгляд справу за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечував.
Заявник в судовому засіданні підтримала заяву та просила суд визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім, з яким припинила спілкування після розірвання шлюбу з 2005 року та який з 2014 року зник зі свого місця проживання та на теперішній час його місце знаходження не відомо. Визнання колишнього чоловіка безвісно відсутнім їй необхідно для реалізації свого права на отримання компенсації за зруйноване майно.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду що вона є матір`ю заявниці, та після розірвання шлюбу ОСОБА_2 став проживати з нею по сусідству, який з 2014 року зник та його місце знаходження не відомо.
Фактичні обставини встановленні судом 
28 квітня 1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, після шлюбу прізвище заявниці ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_1 
06 червня 2005 року шлюб було розірвано на підтвердження чого надано свідоцтво про розірвання шлюбу, Серія НОМЕР_2 .
24 вересня 2005 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_3 .
Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 02 червня 1998 року було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу та Витягом з Державного реєстру прав.
Відповідно до Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відповідно до якого будинок АДРЕСА_2 внаслідок прямого влучання снаряду зазнав руйнування.
Як зазначила заявник в заяві та підтвердила в судовому засіданні у травні 2014 року її колишній чоловік ОСОБА_2 зник зі свого місця проживання, наразі його місце знаходження не відомо. 
Згідно надано відповіді на запит суду Міністерство оборони України повідомили, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, станом на 08 травня 2026 рік ОСОБА_2 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна (ст. 305 ЦПК України).
Згідно з ч. 1ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України.
Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.
Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.
Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування.
За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 225/882/17, провадження № 61-34068св18 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою.
Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».
Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.
Як зазначає заявник останнім відомим їй постійним місцем проживання ОСОБА_2 є місто Мирноград Донецької області (яке наразі є окупованим), проте доказів того що останній там був зареєстрований чи проживав суду не надала, окрім пояснення свідка ОСОБА_6 , яка є її матір`ю. Також заявником не надала належних і допустимих доказів відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_2 за його останнім відомим місцем проживання протягом одного року.
Відповідно до принципу диспозитивності обов`язок доказування фактичних обставин, що мають значення для справи, повною мірою покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі статями 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, наведені заявником обставини не містять інформації про предмет доказування, а її посилання на втрату зв`язку із ОСОБА_2 не є підставою для визнання його безвісно відсутньою. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення поданої заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 308, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мирноградська міська рада Донецької області, про оголошення особи безвісно відсутньою залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 червня 2026 року 

Суддя       С.О. Демидова

Присяжні:      В.С. Магро 

А.В. Рудченко