П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
04 червня 2026 року 	 	справа 340/8215/24	

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В. 
судді Головко О.В., Ясенова Т.І., 
розглянувши в письмовому проваджені в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 (суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.12.2024 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, якими визначено суму податкових зобов`язань за платежем “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості” за 2023 рік, а саме: 
- №0067959-2408-1123-UA35060010000018331 від 02.05.2024 на суму 2907,80 грн; 
- №0067961-2408-1123-UA35060010000018331 від 02.05.2024 на суму 56668,60 грн;
- №0067958-2408-1123-UA35060010000018331 від 02.05.2024 на суму 4160,70 грн; 
- №0067960-2408-1123-UA35060010000018331 від 02.05.2024 на суму 38149,80 грн;
- №0067962-2408-1123-UA35060010000018331 від 02.05.2024 на суму 11028,20 грн; 
- №0067963-2408-1123-UA35060010000018331 від 02.05.2024 на суму 34383,73 грн; 
- №0068269-2408-1123-UA35060010000018331 від 03.05.2024 на суму 12569,20 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 позов задоволений. Прийняте рішення суд мотивував тим, що об`єкти нерухомості, які належить позивачу на праві приватної власності і щодо яких контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлями/спорудами, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому відповідно до підпункту “ж” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України таке майно не є об`єктом оподаткування.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Кіровоградській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що наявність статусу будівлі сільськогосподарського призначення не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, оскільки стаття 266 Податкового кодексу визначає звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не лише за його статусом, а й за використанням будівель з метою провадження сільськогосподарської діяльності, тобто з використанням майна за цільовим призначенням для виготовлення/ зберігання сільськогосподарської продукції. Оскільки позивач не є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років", відсутні правові підстави надання пільги податку.
Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 13.02.2025 вбачається, що позивач на підставі договорів купівл-продажу від 03.08.2009 є власником об`єктів нерухомого майна, що знаходяться: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 є, АДРЕСА_1 , 10в, 10г, 10д, 12, а саме: будівля телятника, площею 845.80 кв.м.; будівля сараю відгодівлі СТФ, площею 569.40 кв.м.; будівля сараю маточного СТФ, площею 513.19 кв.м.; будівля водокачки, площею 43.40 кв.м.; будівля кормокухні, площею 164.6 кв.м.; будівля відкосича, площею 187.60 кв.м.; будівля птахарника, площею 62.10 кв.м.
Згідно інформації Ганнівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 26.03.2025, зазначені об`єкти нерухомого майна перебувають у власності ОСОБА_1 використовуються ним особисто, як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури та виключно в межах сільськогосподарських потреб. Зокрема, позивач, займається виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою на власних потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах та здійснює операції з її постачання, тобто є товаровиробником.
ГУ ДПС у Кіровоградській області на дані об`єкти нерухомого майна нарахувало податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) за 2023 рік шляхом винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.
Відповідно до статті 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.
Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією із складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 Податкового кодексу України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.
При цьому, підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено податкові пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
За приписами статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (у редакції, чинній у спірний період до 15.03.2024); з 16.03.2024 у редакції - будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Колегія суддів зазначає, що правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги, передбаченої абз. «ж» підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу, законодавець ключовими критеріями обрав сукупність дотримання трьох обов`язкових умов: 1) віднесення будівлі до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства; 2) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; 3) вказані будівлі не здаються в оренду, лізинг, позичку. Пільга, встановлена абзацом «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 Податкового кодексу, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження. Тому, оцінюючи спірні податкові повідомлення-рішення, суд повинен дослідити наявність підстав для застосування податкової пільги, передбаченої абз. «ж» підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №540/2206/19, від 21.10.2020 у справі №806/2686/18, від 17.02.2021 у справі №820/3707/17, від 09.05.2023 у справі №380/10802/22.
При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.02.2020 у справі №820/3706/17, колегія суддів зазначає, що однією з правових підстав для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.
Так, в силу вимог підпункту 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі промислові та склади.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).
До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Наказом Міністерства економіки України №3573 від 16.05.2023, який набрав чинності 01.01.2024, затверджено національний класифікатор НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд" та скасовано національний класифікатор ДК 018-2000 "Державний класифікатор будівель та споруд", затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації №507 від 17.08.2000.
Згідно з національним класифікатором НК 018:2023, об`єктами класифікації є окремі споруди (будівля, дорога, трубопровід тощо). У виключних випадках класифікаційна одиниця може бути застосована до об`єкта нерухомого майна в цілому. У цій класифікації споруди поділяються на два розділи "Будівлі" та "Інженерні споруди".
За класифікатором будівель і споруд НК 018:2023 під кодом 127 "Інші нежитлові будівлі"; клас 1271 "Нежитлові сільськогосподарські будівлі", який включає: будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо; цей клас не включає: споруди зоологічних парків та ботанічних садів (2412).
Отже, із вищевказаного можна зробити висновок, що правовий статус будівлі як нежитлової сільськогосподарської, що включає будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо, є правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати.
Колегія суддів зауважує, що обов`язковою умовою для звільнення від оподаткування є належність такого об`єкта сільськогосподарському товаровиробнику.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17.02.2021 у справі №820/3707/17.
Так, згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Дане визначення застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01.04.2021 у справі №820/6752/16, від 17.02.2021 у справі №820/3707/17, від 24.04.2020 у справі №540/2206/19, від 10.04.2020 у справі №823/1751/17.
Визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Колегія суддів зазначає, що з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, у законодавстві також вживається поняття "виробники сільськогосподарської продукції".
Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечить його визначенню, наведеному в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, яке має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України.
Враховуючи наведене вище, у розумінні підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто зайняті у процесі виробництва, переробки власно виробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
Зазначений правовий висновок Верховного Суду викладено у постанові від 23.09.2021 у справі №140/2700/19.
Як вбачається з листа Ганнівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №464 від 26.03.2025, об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності позивача використовуються ним особисто, як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури та виключно в межах сільськогосподарських потреб. Зокрема, позивач, займається виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою на власних потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах та здійснює операції з її постачання, тобто є товаровиробником.
Під час розгляду справи податковим органом не надано доказів того, що позивач використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності спосіб.
Доказів передачі позивачем в оренду, лізинг, позичку зазначеного нерухомого майна у 2023 році відповідачем суду також не надано.
Відтак, зазначене нерухоме майно не підлягало оподаткуванню у 2023 році, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправними та скасував спірні податкові повідомлення-рішення.
З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 – без змін.

Постанова набирає законної сили з 04.06.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя А.В. Суховаров 

судді О.В. Головко 

судді Т.І. Ясенова