Справа № 638/26238/25
Провадження № 3/638/737/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
08 травня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі судді Агапова Р. О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 544697, 18 грудня 2025 року, о 23:30 год., в м. Харкові, пр-т. Людвіга Свободи, 59А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Sorento, днз. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки тз за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, подія фіксувалася на БК470749 та БК 476703, що підтверджується тестом № 736 від 18.12.2025, результат огляду становить 0,57 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
10 квітня 2026 року захисником ОСОБА_2 було подано клопотання про визнання процедури огляду недійсною. Клопотання обґрунтоване тим, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена з істотними порушеннями вимог закону, а тому її результати не можуть бути визнані належними, допустимими та достовірними доказами у справі. 
Вказала, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а отже його правовий статус потребував від уповноважених осіб особливої уваги до питання належної процедури огляду. Стаття 266-1 КУпАП передбачає спеціальний порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан сп`яніння, а також встановлює, що огляд, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Порядок такого огляду деталізовано Постановою КМУ № 32 від 12.01.2024, яка передбачає проведення огляду уповноваженою посадовою особою ВСП або командиром у передбачених законом випадках. 
Вважає, що матеріали справи містять істотні суперечності в хронології проведення процесуальних дій. Так, направлення на медичний огляд складене о 23:40, тоді як чек спеціального технічного засобу Drager датований 23:58. За такої послідовності письмове направлення було оформлене раніше, ніж отримано результат огляду на місці, а отже воно не могло бути належною реалізацією права особи на проходження огляду в закладі охорони здоров`я у разі незгоди з уже встановленим результатом. Це свідчить про формальний характер направлення та порушення передбаченої законом послідовності дій поліцейських. Аналогічний за змістом аргумент міститься і в наданому вами тексті щодо значення часових розбіжностей між направленням, чеком та відеофіксацією. 
Також вказала, що поліцейським фактично не було забезпечено реальної можливості пройти огляд у медичному закладі, а її волевиявлення щодо згоди чи незгоди з результатом Drager не було належно з`ясоване й зафіксоване, то підстави вважати процедуру дотриманою — відсутні.
Крім того, у самому направленні на медичний огляд заповнена графа щодо доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, однак фактично така доставка не здійснювалася. За таких обставин направлення містить відомості, які не відповідають реальним процесуальним діям працівників поліції, що додатково ставить під сумнів його достовірність, належність та допустимість як доказу дотримання передбаченої законом процедури. Навпаки, заповнення графи про доставку за відсутності фактичного доставлення свідчить про формальне оформлення документа без реального забезпечення права особи на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, як того вимагає ст. 266 КУпАП. 
Також із матеріалів не вбачається належного підтвердження того, що після отримання результату 0,57‰ ОСОБА_1 було чітко роз`яснено право пройти огляд у закладі охорони здоров`я, запропоновано таку можливість та зафіксовано його позицію щодо згоди чи незгоди з результатом огляду на місці. За таких умов направлення не підтверджує дотримання процедури, а навпаки підсилює сумнів у тому, що огляд було проведено в порядку, визначеному законом. 
Окремо слід врахувати, що сторона захисту посилається на наявність іншого акту огляду із результатом 0,00‰, що саме по собі суттєво посилює сумнів у достовірності первинного огляду та вимагає особливо критичної оцінки всіх доказів.
Стороною захисту також було подане клопотання про закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки зібрані матеріали не містять належних та допустимих доказів вини, а містять низку істотних процесуальних порушень, відповідальності. 
Вважає, що зібрані матеріали справи містять низку істотних процесуальних порушень, які свідчать про відсутність належних та допустимих доказів складу адміністративного правопорушення.
Із відеозапису та письмових матеріалів справи вбачається, що фіксація події фактично розпочинається вже з пропозиції працівника поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Водночас на відеозаписі не зафіксовано, які саме ознаки сп`яніння були виявлені працівниками поліції, не видно їх об`єктивного прояву, а також не вбачається, що такі ознаки були чітко повідомлені самій особі до початку огляду. 
За таких обставин сама пропозиція пройти огляд була зроблена без належного процесуального обґрунтування, оскільки вона повинна ґрунтуватися на конкретних, встановлених і зафіксованих ознаках сп`яніння, а не на припущеннях. 
Відсутність таких даних ставить під сумнів законність ініціювання всієї процедури огляду. Таким чином, за відсутності належно зафіксованих ознак сп`яніння немає достатніх підстав вважати, що огляд ОСОБА_1 було ініційовано законно, а отже результати такого огляду не можуть розглядатися як беззаперечний і належний доказ у справі.
У справі з матеріалів та відеозапису вбачається, що о 23:53:50 ОСОБА_1 лише ставиться запитання щодо проходження огляду на приладі Drager, після чого він погоджується на його проведення. Однак після отримання результату 0,57‰ працівники поліції не з`ясували належним чином його позицію щодо згоди чи незгоди з цим результатом, не роз`яснили право на проходження огляду у закладі охорони здоров`я та не запропонували фактично проїхати до медичного закладу, хоча саме це є обов`язковою процесуальною дією у випадку, якщо особа не погоджується з результатом огляду на місці. Тобто після отримання показника Drager працівники поліції не виконали того обов`язку, який прямо покладений на них законом, — не забезпечили наступну процесуальну стадію огляду, яка є визначальною для перевірки достовірності первинного результату. 
Таким чином, у цій справі була створена лише зовнішня видимість дотримання процедури, тоді як у дійсності право ОСОБА_1 на підтвердження або спростування результату огляду в медичному закладі реалізоване не було. Сам факт проведення тесту на місці та фіксації певного цифрового показника ще не означає автоматичної законності всієї процедури, оскільки ключовим є не лише отримання результату, а й дотримання встановленого законом порядку після його отримання. Якщо поліцейські не з`ясували ставлення особи до результату огляду, не запропонували пройти огляд у закладі охорони здоров`я та не забезпечили таку можливість, то процедура огляду не може вважатися завершеною належним чином. 
За таких обставин процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена з істотним порушенням вимог ст. 266 КУпАП, оскільки право особи на медичний огляд як процесуальна гарантія не було належним чином реалізоване. А відтак результат такого огляду не може визнаватися належним, допустимим та достовірним доказом у справі, а сам огляд відповідно.
Сторона захисту вважає, що є істотна суперечність у хронології процесуальних дій, а саме те, що направлення на медичний огляд було складене о 23:40, тоді як чек спеціального технічного засобу Drager датований 23:58. Така послідовність подій є процесуально нелогічною і свідчить про те, що письмове направлення було оформлено ще до проведення тесту на місці, тобто до отримання результату огляду, який, відповідно до вимог закону, і мав би бути підставою для подальшого з`ясування позиції особи та, у разі незгоди, її направлення до закладу охорони здоров`я. 
За таких обставин направлення на медичний огляд свідчить не про дотримання процедури, а, навпаки, про її формальне документальне оформлення наперед, без реального зв`язку з фактичним перебігом подій. Це означає, що працівники поліції не виконали покладений на них законом обов`язок належним чином запропонувати особі медичний огляд саме після отримання результату огляду на місці, не з`ясували її волевиявлення у належний процесуальний спосіб і не забезпечили їй реальну можливість скористатися цим правом. Саме тому саме по собі існування в матеріалах справи письмового направлення ще не підтверджує дотримання процедури, якщо його зміст і час складання суперечать реальній послідовності дій. Навпаки, вказана розбіжність у часі підриває достовірність направлення як процесуального документа і свідчить про те, що воно було складене шаблонно та формально. 
Більше того, лише у разі, якщо особі належним чином вручено письмове направлення на медичний огляд, реально запропоновано пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, а особа від цього відмовилась, поліцейський може посилатися на таку відмову як на процесуально значущу обставину для подальшого оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Якщо ж особі не було фактично запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я шляхом належного вручення письмового направлення після отримання результату огляду на місці, то відсутні належні підстави вважати, що особа відмовилась від проходження огляду в установленому законом порядку, а отже і підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП є сумнівними. 
Таким чином, направлення на медичний огляд, оформлене о 23:40 при тому, що результат Drager отримано лише о 23:58, не підтверджує дотримання процедури, а навпаки — свідчить про її істотне порушення, оскільки було складене до виникнення передбаченої законом підстави для такого направлення. У сукупності це вказує на те, що право ОСОБА_1 на медичний огляд у закладі охорони здоров`я не було реалізоване належним чином, а отже процедура огляду не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП і не може визнаватися законною. Крім того, у направленні на медичний огляд заповнена графа щодо доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, хоча фактичного доставлення не здійснювалося, що є істотним порушенням процедури, яке свідчить про недостовірність цього документа та унеможливлює використання його як належного підтвердження дотримання вимог ст. 266 КУпАП і Порядку № 1103. За таких обставин направлення не підтверджує законність дій працівників поліції, а навпаки — є ще одним доказом того, що процедура огляду була проведена формально, неповно та з істотними порушеннями встановленого порядку.
Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився в умовах наявності додаткових технічних і процесуальних дефектів, які самі по собі можуть оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами, однак у поєднанні з уже встановленими істотними порушеннями процедури свідчать про неналежність, неповноту та недостовірність оформлення матеріалів справи. Так, із наявних документів убачається, що протокол про адміністративне правопорушення, проведення огляду на приладі Drager та акт огляду оформляв ОСОБА_3 , тоді як направлення на медичний огляд складав ОСОБА_4 . Така розбіжність у суб`єктах оформлення процесуальних документів сама по собі не є автоматичною підставою для закриття справи, однак за наявності суперечностей у часі, змісті та фактичному порядку проведення огляду вона потребує особливо критичної оцінки. У даному випадку така обставина свідчить про відсутність послідовності та належної узгодженості процесуальних дій працівників поліції, а також ставить під сумнів те, чи дійсно кожна із зафіксованих у документах дій була вчинена тією особою, у той час і в тому порядку, як це відображено в матеріалах справи. 
Окремо слід звернути увагу на те, що у чеку Drager не зазначено місце проведення тесту та не ідентифіковано, до якого саме протоколу він є додатком. За таких умов неможливо належним чином перевірити, чи стосується конкретний чек саме обставин даної справи, чи був він сформований саме в тому місці, за тих умов та щодо тієї особи, які зазначені у протоколі. Відсутність таких реквізитів не є дрібною технічною неточністю, оскільки саме чек Drager використовується стороною обвинувачення як один із ключових доказів на підтвердження результату огляду. Тому будь-яка невизначеність щодо зв`язку цього документа з конкретною процесуальною дією та конкретною справою безпосередньо підриває його доказову цінність. 

Крім того, під час проведення огляду ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції про те, що у нього підвищена кислотність, однак це зауваження не було належним чином процесуально відреаговане. Воно не було зафіксоване як обставина, яка потребує додаткової уваги при оцінці достовірності результату, не стало підставою для будь-якого додаткового роз`яснення особі її права пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, а також не спричинило жодної належної реакції з боку працівників поліції у процесуальному оформленні матеріалів. За таких умов зауваження особи, яке могло мати значення для подальшої перевірки результату огляду, фактично було проігнороване, що ще раз свідчить про формальний, а не повний і неупереджений характер проведення огляду.
Також захисник вказала, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого оператора відділення радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби роти радіоелектронної боротьби, та фактично залучений до виконання службових і бойових завдань у складі підрозділу на Донецькому напрямку. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомляв, що їде на службу, а самі працівники поліції були обізнані про його статус військовослужбовця, що підтверджується, зокрема, рапортом, у якому зазначено, що у зв`язку з цим викликався представник ВСП.
Зазначила, що ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби або прямував до місця їх виконання у зв`язку зі службовими завданнями, тоді його дії підлягали правовій оцінці не за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а з урахуванням спеціального статусу військовослужбовця та спеціального правового регулювання, передбаченого ст. 172-20 та ст. 266-1 КУпАП. За таких обставин складення відносно ОСОБА_1 протоколу саме за ст. 130 КУпАП без належного встановлення, чи виконував він обов`язки військової служби, є передчасним та свідчить про можливу неправильну правову кваліфікацію події. 
Таким чином, беручи до уваги спеціальний статус ОСОБА_1 як військовослужбовця, повідомлені ним обставини про прямування на службу, а також правову позицію Верховного Суду щодо необхідності відмежування випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби від загальних випадків, вважє, що відносно ОСОБА_1 неправомірно складено протокол саме за ст. 130 КУпАП без попереднього належного з`ясування питання про наявність підстав для застосування спеціальної норми — ст. 172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого оператора відділення радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби роти радіоелектронної боротьби, та фактично залучений до виконання службових і бойових завдань у складі підрозділу на Донецькому напрямку.
Під час спілкування з працівниками поліції він повідомляв, що прямує на службу, а також зазначав, що в транспортному засобі знаходиться зброя. За таких обставин характер поїздки, особливий статус особи та обстановка воєнного стану свідчать про наявність об`єктивного зв`язку його дій із виконанням службових обов`язків та забезпеченням інтересів служби.
Крім того, у конкретній ситуації ОСОБА_1 потрапив у ДТП, перебуваючи в умовах перевезення зброї та прямування до місця несення служби. За таких обставин існувала реальна загроза інтересам державної безпеки, належного зберігання та контролю за зброєю, а також виконанню службових завдань, яка вимагала негайного реагування. Сам факт перебування у транспортному засобі значної кількості зброї в умовах воєнного стану істотно підвищував рівень суспільної небезпеки ситуації та обумовлював необхідність невідкладних дій, спрямованих на забезпечення її збереження, недопущення втрати, незаконного доступу сторонніх осіб або інших негативних наслідків. За конкретних обставин така небезпека не могла бути усунута шляхом бездіяльності або відкладення реагування. 
Таким чином, навіть якщо дії ОСОБА_1 формально містили ознаки адміністративного правопорушення, вони були зумовлені станом крайньої необхідності, оскільки були спрямовані на відвернення значно більшої шкоди інтересам держави, безпеці обігу зброї, належному виконанню службових обов`язків та обороноздатності. Заподіяна або потенційно заподіяна формальна шкода є менш значною, ніж та шкода, яка могла настати у разі невжиття ним невідкладних дій у зазначеній ситуації.
У зв`язку з чим, сторона захисту просить провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
13 квітня 2026 року стороною захисту було подане клопотання, де захисник просить у разі визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому діянні, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначити йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.
У судовому засіданні захисник заявлені клопотання підтримала та просила задовольнити. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно п. 2.9А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2,3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Стаття ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху).
Стаття ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат – 0,57 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 544697 від 19.12.2025; направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; матеріалами відеозапису АЛ 1185, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Положенням ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.
Перелічені докази у розумінні ст.251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Щодо клопотань сторони захисту суд зазначає наступне.
Так, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції під час спілкування було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на вимогу якого останній погодився, результат – 0,57 проміле. ОСОБА_1 заперечень щодо огляду не заявляв, з оглядом погодився. 
Також ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом.
Щодо складання протоколу неуповноваженою особою, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений компетентною особою, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Відсутня заборона введення даних до електронної системи поліцейським, який разом з напарником здійснює патрулювання, а підписання і перевірка протоколу іншим, у зв`язку з чим підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні.
Крім того, суд вважає, що протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст.ст.256, 266 КУпАП, та положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» №1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (з внесеними змінами).
Зокрема, вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який складений повноважною особою згідно вимог КУпАП, вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, та відповідний пункт Правил дорожнього руху, сформульовано звинувачення, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння стороною захисту суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення.
Водночас слід зазначити, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Суд зазначає, що відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виявлення ознак сп`яніння відноситься саме до повноважень працівників поліції, а наявність чи відсутність факту сп`яніння з`ясовується за результатами проходження водієм огляду на стан такого сп`яніння.
Також суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання огляду недійсним, оскільки відповідно до ст.3 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України» встановлено, що основними завданнями Служби правопорядку є:
-виявлення причин, передумов і обставин кримінальних та інших правопорушень, вчинених у військових частинах та на військових об`єктах; розшук осіб, які самовільно залишили військові частини (місця служби);
-запобігання вчиненню і припинення кримінальних та інших правопорушень у Збройних Силах України;
-участь в охороні військових об`єктів та забезпеченні громадського порядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових містечках, на вулицях і в громадських місцях;
-захист майна Збройних Сил України від розкрадання та інших кримінально протиправних посягань;
-забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів;
-участь у гарнізонних заходах;
-виконання у передбачених законом випадках рішень про тримання військовослужбовців на гауптвахті;
-забезпечення виконання кримінального покарання стосовно військовослужбовців, які за вироком суду засуджені до тримання у дисциплінарному батальйоні;
-сприяння у межах своєї компетенції органам, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органам досудового розслідування та суду, органам державної влади, органам місцевого самоврядування, органам військового управління, підприємствам, установам, організаціям у виконанні покладених на них відповідно до законів обов`язків;
-участь у протидії диверсійним проявам та терористичним актам на військових об`єктах.
При прийнятті рішення про введення в Україні чи в окремих її місцевостях режиму воєнного або надзвичайного стану на Службу правопорядку додатково покладаються завдання щодо:
-участі у боротьбі з ворожими диверсійно-розвідувальними групами на території України;
-організації збору, супроводження та охорони військовополонених з місць (місцевостей), де вони утримуються після взяття їх в полон, до таборів для тримання військовополонених або дільниць для тримання військовополонених;
-поводження з військовополоненими в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
-забезпечення дотримання комендантської години в гарнізонах;
-охорони військових об`єктів, військових містечок та їх населення, сприяння його евакуації;
-відновлення та підтримання порядку і дисципліни у військових частинах;
-контролю за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України.
За таких обставин, чинним законодавством не передбачено необхідності присутності під час проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння військовослужбовцем співробітників ВСП.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 керував цивільним автомобілем, а матеріалах справи відсутні докази, що водій перебував на виконанні ним обов`язків військовослужбовця, а також докази того, що він є військовослужбовцем.
На думку суду, доводи захисника про те, що вимоги працівників поліції, в тому числі про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також були незаконними та протиправними, судом не приймаються, як такі, що не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченогост.130 ч.1 КУпАП.
Суд критично ставиться до заперечень захисника, вважає такі дії бажанням уникнути відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Таким чином суд дійшов висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини.
На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Таким чином, ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений.
На підставі викладеного, керуючись ст.23, 33, 40-1, ч.1 ст.130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, ст.4, 9 Закону України "Про судовий збір", суд, -

постановив:
Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити правопорушнику, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя Р.О. Агапов