ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/5068/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Чернівецькій області оформлене листом № 2400-1708-8/19474 про повернення ним коштів в сумі 80880,11 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) листом повідомило про повернення ним коштів в сумі 80880,11 грн, у зв`язку з не встановленням інвалідності. Позиває вважає дане рішення є протиправним, оскільки йому 3 групу інвалідності не скасоване і на даний час є чинним. Відтак, відсутні правові підстави для повернення коштів. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують його законні права та інтереси.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області заперечуючи проти позовних вимог, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначало, що згідно інформації, яка надійшла до Пенсійного фонду України від державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, про скасування рішень медико-соціальних експертних комісій за результатами перевірки обґрунтованості рішень експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи позивачу не встановлено групу інвалідності. У зв`язку із чим, виплату пенсії позивачу призупинено. Зайво виплачені кошти за період отримання пенсії підлягають поверненню в порядку ч.1 ст. 50 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Згідно виписки з акту огляду МСЕК 12 АГГ №064655 від 12.08.2022, позивачу встановлено 2 групу інвалідності. Інвалідність встановлена до 01.09.2023. Дата чергового переогляду 15.08.2023.
Позивачу з 29.07.2022 призначену пенсію по інвалідності, відповідно до вимог Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Листом Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 27.05.2025 № 2400-1708-8/19474 повідомлено позивача, що у зв`язку з не встановленням інвалідності та припинення виплати пенсії по інвалідності виникла переплата пенсії (індексації) в сумі 80880,11 грн за період з 29.07.2022 по 31.03.2025. Відтак, необхідно внести переплату добровільно на рахунок відповідача.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне. 
Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення, далі - Закон № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 30 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до статті 31 вказаного Закону група інвалідності, її причина, час настання та строк встановлюються за результатами медико-соціальної експертизи або оцінювання повсякденного функціонування особи - для повнолітніх осіб.
Застрахована особа має право у встановленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи та результати оцінювання повсякденного функціонування особи.
Відповідно до ст. 35 Закону № 1058-IV у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності.
Якщо особі встановлено інвалідність нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності.
У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність.
У разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи.
У разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю. При цьому якщо під час наступного оцінювання повсякденного функціонування особі з інвалідністю встановлено іншу групу інвалідності (вищу або нижчу), пенсія за зазначений період виплачується за попередньою групою інвалідності.
Якщо виплату пенсії особі з інвалідністю припинено у зв`язку з відновленням здоров`я або якщо така особа не отримувала пенсію внаслідок нез`явлення без поважних причин для проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата раніше призначеної пенсії поновлюється з дня наступного встановлення інвалідності, за умови що після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. Якщо минуло більше п`яти років, пенсія призначається знову на загальних підставах.
Експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи зобов`язані до запровадження електронної інформаційної взаємодії між відповідними інформаційно-комунікаційними системами повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про результати оцінювання повсякденного функціонування особи в частині встановлення інвалідності у порядку, визначеному законодавством.
15.11.2024 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи” (далі - Постанова №1338), якою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до пункту 3 Постанови №133 документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України "Про військовий обов`язок та військову службу" та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.
У разі коли актами законодавства передбачається підтвердження тих чи інших фактів або обставин, у тому числі рішеннями, довідками та/або результатами медико-соціальних експертиз, до приведення зазначених актів у відповідність з вимогами цієї постанови, для підтвердження цих фактів, зокрема для встановлення або продовження надання особам і дітям статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, застосовуються рішення, витяги, інші документи, видані за результатами проведеного оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, за умови, що такі документи підтверджують зазначені факти.
Особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування за власним бажанням (за зверненням опікуна у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності) або за рішенням суду.
Особам з інвалідністю, повторний огляд яких був призначений з 1 січня 2025, але які не пройшли його своєчасно, строк інвалідності продовжується до дати прийняття рішення за результатами проведення оцінювання повсякденного функціонування, але не довше ніж до 1 липня 2025 року.
Отже, з урахуванням Постанови №1338, документи МСЕК залишаються чинними та застосовуються до проведення оцінювання експертними командами, а у разі несвоєчасного повторного огляду інвалідність тимчасово продовжується. 
Згідно рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди від 28.01.2025 № 430, скасовано рішення МСЕК про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності з 29.07.2022 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009.
Згідно рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (комунальне некомерційне підприємство “Новоселицька лікарня” Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області) № 7770/25/174/Р від 03.02.2025, позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 11.11.2024 до 11.12.2025. 
У даному випадку 2 групу інвалідності позивачу скасовано 28.01.2025, а 03.02.2025 позивача визнано особою з інвалідністю 3 групи з 11.11.2024, що свідчить про безперервність підтвердження статусу інвалідності з урахуванням наведеного правового регулювання.
Відповідно до ст. 102 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон № 1788-ХІІ) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Згідно із ч. 1 та 2 ст. 103 Закону №1788-ХІІ суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених сум пенсій з пенсіонера є допущення зловживань з боку пенсіонера.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695 (далі - Порядок № 6-4).
Пунктом 3 Порядку № 6-4 передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що надмірно виплачені суми можуть бути утримані із пенсії за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.
Для цілей застосування ст. 50 Закону №1058-IV зловживання пенсіонера є формою умисного протиправного діяння, яке слід доводити відповідними доказами. При цьому тягар доведення зловживання пенсіонера покладається на відповідний орган Пенсійного фонду, який про це стверджує.
Верховний Суд у постанові від 04.12.2024 у справі №340/1173/23 зазначає, що для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії необхідним є встановлення наявності свідомих, активних та навмисних дій з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
Передумовою прийняття рішення про утримання надміру сплачених сум пенсії є встановлення органом, що уповноважений призначати пенсії, факту переплати пенсії, яка мала місце у зв`язку із поданням пенсіонером недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні.
Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат несуть пенсіонери - у разі неповідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.
Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 у справі №686/26486/14-а та у постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №340/644/15-а, від 13.11.2019 у справі №639/9467/16-а та у постанові від 25.10.2021 у справі №554/4736/17.
З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою для прийняття відповідачем рішення, оформленого листом № 2400-1708-8/19474 від 27.05.2025, стало встановлення ним факту виплати позивачу пенсії по інвалідності за період з 29.07.2022 по 31.03.2025, який, на думку відповідача, не був охоплений строком встановленої інвалідності.
Разом з тим, навіть за умови існування переплати пенсії, сам по собі факт виплати пенсійних коштів понад розмір, який, на переконання органу Пенсійного фонду України, визначений законодавством, не є достатньою правовою підставою для їх подальшого утримання із пенсіонера.
Як вже зазначалося вище, положення ст. 50 Закону № 1058-IV, ст. 102, 103 Закону №1788-ХІІ та пункту 3 Порядку №6-4 пов`язують можливість стягнення надміру виплачених сум пенсії саме з наявністю зловживань з боку пенсіонера або поданням страхувальником недостовірних даних.
При цьому наведені норми не передбачають права органу Пенсійного фонду України утримувати надміру виплачені суми пенсії виключно з підстав встановлення факту переплати без доведення обставин, які стали причиною її виникнення та свідчать про недобросовісну поведінку пенсіонера.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач подавав до органу Пенсійного фонду України документи з недостовірними відомостями, приховував інформацію, яка впливала на право на отримання пенсії, або іншим чином сприяв виникненню спірної переплати.
Так само відповідачем не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про умисні, свідомі чи недобросовісні дії позивача, спрямовані на безпідставне отримання пенсійних виплат.
Натомість зі змісту оскаржуваного рішення, оформленого листом, вбачається, що єдиною підставою для утримання коштів відповідач визначив наявність, на його думку, перерви у строку встановлення інвалідності між датою закінчення строку інвалідності, визначеного МСЕК, та датою повторного встановлення інвалідності експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Отже, доводи відповідача фактично зводяться до обґрунтування правомірності висновків пенсійного органу щодо виникнення переплати пенсії, проте не спростовують відсутності передбачених законом підстав для її стягнення з позивача.
Суд наголошує, що положення п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 передбачають продовження строку інвалідності особам, повторний огляд яких був призначений з 01.01.2025, але які не пройшли його своєчасно, до дати прийняття рішення за результатами проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не довше ніж до 01.07.2025.
Водночас навіть незалежно від оцінки питання щодо безперервності строку інвалідності, визначальним для правильного вирішення цього спору є відсутність установлених законом підстав для стягнення з позивача надміру виплачених сум пенсії, передбачених ст. 50 Закону №1058-IV.
Відповідно до ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню пенсії, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку платника та недобросовісності з боку набувача.
Правильність проведених розрахунків та добросовісність набувача презюмуються, а обов`язок доведення протилежного покладається на особу, яка вимагає повернення відповідних коштів.
Суд наголошує, що відповідачем не доведено ані наявності рахункової помилки під час здійснення пенсійних виплат, ані недобросовісності позивача, тому підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1215 Цивільного кодексу України відсутні.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заявлених вимог. При цьому доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними та такими, що не свідчать про законність спірного рішення у спірних відносинах.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи задоволення позову, суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, оформлене листом № 2400-1708-8/19474 від 27.05.2025, про повернення ОСОБА_1 коштів в сумі 80880,11 грн.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 

Повне найменування учасників процесу:
позивач - ОСОБА_1 (с. Динівці, Чернівецький район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_1 );
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 40329345).

Суддя В.К. Левицький